П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 711/1371/26
Провадження №3/712/1110/26

18 березня 2026 року, суддя Соснівського районного суду м. Черкаси  Рябуха Ю.В., розглянувши матеріали справи відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_1 , працює директор ДП» Юрія-2»ПрАТ « Юрія» бухгалтерського та податкового обліку, ідентифікаційний код НОМЕР_1 
за ст.163-1 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 102/23-00-07-01-01 від 09.02.2026: ОСОБА_1 вчинила порушення ведення податкового обліку, а саме: вимог п. 188.1 ст .188, п. 199.1, п.199.2. п.199.3. п. 199.4 ст. 199 Податкового кодексу України від 02.12,2010 року №2755-УІ. пп. 6 п.З розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість. затвердженого наказом Міністерства фінансів від 28.01.2016 №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції Україну; 29.01.2016 за №159/28289. в результаті чого занижено податок на додану вартість за січень 2025 року на суму 49234 грн., за лютий 2025 року на суму 67247 грн.. за березень 2025 року на суму 49272 грн.. за квітень 2025 року на суму 46116 грн.. за травень 2025 року на суму 42242 грн.. за червень 2025 року на суму 48378 грн. за липень 2025 року на суму 60551 грн.. за серпень 2025 року на суму 64290 грн.. за вересень 2025 року на суму 62848 грн.;
-вимог п. 201.1, 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ. в результаті чого не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних з обсягом постачання на суму 6895633.97 грн.;
-вимог п. 201.1. 201.10 ст. 201. п. 89 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України від 02,12.2010 року №2755- VI. в результаті чого несвоєчасно зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунки коригування до податкових накладних з податком на додану вартість в сумі з від`ємним значенням 987.54 гривень, (до 15 календарних днів); 
-вимог п. 11 ст. З Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в результаті чого здійснено реалізацію підакцизних товарів через реєстратори розрахункових операцій з неправильно запрограмованим кодом товарної підкатегорії УКТ ЗЕД;
-вимог п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ. абз. 1 п. 8.4, п. 8.5 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 року за №1562/20300. в результаті чого не подано 38 повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за нормою №20-ОПП;
-вимог ст. 1 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального», абз.45) п.1 ст.1 розділу І. п. 32 розд. ХІІІ Закону України від 18.06.2024 РОКУ № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв. тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», п. Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 року №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», в результаті чого реалізовано алкогольні напої за цінами, нижчими за встановлені роздрібні ціни на такі напої, на загальну суму 142887.03 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4- 172-9,173,173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. 
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, скерувала заяву, в якій просила закрити провадження за відсутністю складу правопорушення та строками давності. 
Досліджені матеріали справи, а саме:
- протокол про адміністративне правопорушення;
- витяг з акту перевірки 
Згідно з фактичних обставин справи, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення № № 102/23-00-07-01-01 від 09.02.2026, події, які стали підставою для складання протоколу, мали місце у період з 01.07.2023 по 30.09 2025, і були зафіксовані у протоколі 09.11.2025. Адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП, не є триваючим.
 
Слід зазначити, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
 
При цьому суд зауважує, що правопорушення, вчинене  ОСОБА_1 неможливо вважати триваючим, оскільки воно вважається вчиненим у момент складання та подання відповідальною за ведення фінансово-господарської діяльності особою податкової звітності за відповідний період і є разовим порушенням за один конкретний період, тому дані дії утворюють закінчений склад адміністративного правопорушення. Дана правова позиція підтверджується висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №804/401/17, постанові КАС ВС від 11.12.2018 у справі №242/924/17 (провадження №К/9901/38815/18).
 
З огляду на викладене вище вбачається, що правопорушення яке зазначене в протоколі у відношенні , не носить характер триваючого, та на час розгляду справи, закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП.
 
Пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП імперативно встановлено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
 
Суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
 
Враховуючи вищевикладене, а також те, що з часу вчинення адміністративного правопорушення, строки встановлені ст. 38 КУпАП закінчилися, суд дійшов висновку, що дана справа підлягає закриттю з підстав передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП.
 
При цьому, Кодекс України про адміністративні правопорушення чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Ця норма є імперативною і не передбачає обов`язку суду визначати питання вини чи невинуватості особи, оскільки по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.
 
Аналогічне положення міститься в рішенні ЄСПЛ у справі «Грабчук проти України» від 26.09.2006, згідно з яким, у разі закриття провадження по справі, питання про доведеність вини особи не має вирішуватися.
 
Також, відповідно до висновку Вищого адміністративного суду України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності», у разі закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не встановлюється. Отже, після закінчення вказаних строків унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.
 
Більш того, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.
 
Отже, суд звертає увагу на те, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи буде свідчити про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
За положеннями статті 284 КУпАП судовим рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.
 
З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що на час розгляду матеріалів в суді сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

 
Керуючись ст. ст. 38, ч. 1 ст. 163-1, 247, 276-280, 283-287 КУпАП, суд,

 
П О С Т А Н О В И В :
 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП - закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

 
Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня винесення постанови.
Суддя Соснівського 
районного суду м. Черкаси Ю.В.Рябуха