Справа № 149/2940/25 
Провадження № 33/801/262/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Доповідач: Міхасішин І. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника  особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Костюка Сергія Миколайовича на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 лютого 2026 року, 
по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця, одруженого, на утримані якого перебуває одна неповнолітня дитина, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 лютого 2026 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок 
Не погодившись із вказаною постановою захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Костюк С.М.. подав апеляційну скаргу у якій просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.
Доводи апеляційних скарг обґрунтовуванні тим, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, не встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 .
Крім того в апеляційній скарзі заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначив, що строк на апеляційне оскарження пропущено в зв`язку з тим, копія повного тексту постанови вручена 16 лютого 2026 року, апеляційна скарга подана 23 лютого 2026 року тобто в межах десятиденного строку з моменту отримання постанови.
Відповідно до частини другої статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
Згідно вимог статті 289 КУпАП в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.
Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, а тому апеляційний суд дійшов висновку про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 лютого 2026 року.

В судове засідання ні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ні його захисник – адвокат Костюк С.М. не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином.
17 березня 2026 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Костюка С.В. з проханням зупинити провадження по справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби.
Суд дослідивши дане клопотання дійшов до висновку, що відсутні підстави для його задоволення, оскільки у період воєнного стану та загальної мобілізації для зупинення провадження потрібні належні докази перебування учасника справи на військовій службі, однак захисником дані докази не надані.
Крім того захисник заявив клопотання, що у разі відмови зупинення провадження, просить відкласти розгляд справи, та вважати причини не явки поважними, однак ні причин ні доказів поважності не з`явитись до суду останнім не надані.
Згідно з ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до статей 7, 42 Правил адвокатської етики адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам; представляючи інтереси клієнта або виконуючи функцію захисника в суді, адвокат зобов`язаний дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність, про судоустрій і статус суддів, іншого законодавства, що регламентує поведінку учасників судового процесу, а також вимог Правил.
Стаття 44 Правил адвокатської етики передбачає, що під час здійснення професійної діяльності в суді адвокат повинен бути добропорядним, поводити себе чесно та гідно, стверджуючи повагу до адвокатської професії.
З урахуванням скорочених строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість проведення судового розгляду у відсутність особи, яка не з`явилася. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Згідно ст. 266 ч. 1, 2, 3, 4 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
06 вересня 2025 року о 01:05 год. в с. Війтівці по вул. Центральна, 42, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "ВАЗ 2104", д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер 0321, результат огляду позитивний - 0,48 проміле, чим порушив п. 2.9 а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що  ОСОБА_1  вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується наступним.
Так, з протоколу ЕПР1 № 445025 від 06 вересня 2025 року, вбачається, за яких обставин було вчинене правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).
Відповідно до акту огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат огляду позитивний - 0,48 проміле. При цьому ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, про що свідчить його підпис (а.с. 3-4).
ОСОБА_1 направлявся на освідування до КНП "Хмільницька ЦЛ" (а.с. 5).
Відповідно до рапорту від 06 вересня 2025 року, під час несення служби було зупинено транспортний засіб "ВАЗ 2104", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд. Огляд було проведено на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер 0321, результат огляду позитивний - 0,48 проміле (а.с. 6).
Також вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписами з нагрудних відеокамер поліцейських, доданих до протоколу, із яких слідує, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб "ВАЗ 2104", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд. Огляд було проведено на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер 0321, результат огляду позитивний - 0,48 проміле. ОСОБА_1 з результатами огляду погодився, визнав вживання алкоголю (а.с. 9).
Тому, зважаючи на викладені обставини, в діях ОСОБА_1 наявні всі елементи адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КК України, огляд було проведено працівниками поліції відповідно до встановленого порядку, а заперечення захисника є надуманими, не відповідають обставинам справи, які були встановлені судом в ході розгляду та є лише намаганням поліпшити становище особи, з метою уникнення від відповідальності за вчинене діяння.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені докази в сукупності, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Суд, звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним, як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху. 
Доводи апеляційної скарги стосовно відсутності належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є безпідставними та необґрунтованими.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на виконання вимог статті 245 КУпАП у повній мірі дослідив усі докази в їх сукупності, надав їм правильну правову оцінку, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого, частиною першою статті 130 КУпАП.
Інші аргументи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться виключно до незгоди заявника апеляційної скарги з оскаржуваною постановою.
Також, апеляційний суд враховує і рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'HalloranandFrancis v. the United Kingdom), заяви №15809/02 і №25624/02), де Суд наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому ОСОБА_2 , як водій транспортного засобу, крім передбачених законодавством України прав, має ще й певні обов`язки, яких необхідно дотримуватися при експлуатації транспортного засобу за будь-яких обставин.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за частиною першою статті 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції частини першої статті 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 245, 247, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

постановив:

Поновити захиснику  особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокату Костюку Сергію Миколайовичу строк на апеляційне оскарження постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 лютого 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника  особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Костюка Сергія Миколайовича - залишити без задоволення.
Постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 лютого 2026 рокупро притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя І.В. Міхасішин