номер провадження справи 22/49/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2026 Справа № 908/552/25
м. Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., 
При секретарі судового засідання Литвинюк А.О.
За участю представників сторін: 
від позивача – адвокат Єгоров В.С., довіреність № 146 від 30.12.2025 (у режимі відеоконференцзв`язку)
від відповідача – не з`явилися 
від третіх осіб-1,2 – не з`явився
Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/552/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ” (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116) 
до відповідача: Комунальної установи “МИХАЙЛІВСЬКИЙ ПСИХОНЕВРОЛОГІЧНИЙ ІНТЕРНАТ” Запорізької обласної ради (село Показне, будинок 90А, Михайлівський район, Запорізька область, 72040) 
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Запорізька обласна рада (пр. Соборний, буд. 164, м. Запоріжжя, 69107)
третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Запорізька обласна військова адміністрація (пр. Соборний, буд. 164, м. Запоріжжя, 69107)
про стягнення 385'558,32 грн.
ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області через систему “Електронний суд” надійшла позовна заява (вих. № 125/3/2-3931 від 17.02.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ” до відповідача: Комунальної установи “МИХАЙЛІВСЬКИЙ ПСИХОНЕВРОЛОГІЧНИЙ ІНТЕРНАТ” Запорізької обласної ради про стягнення 262219,28 грн. основного боргу, 48325,52 грн. пені, 15950,41 грн. 3% річних, 59063,11 грн. інфляційних втрат. 
Позов обґрунтовано невиконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором від 22.11.2021 № 07-1172/21-БО-Т постачання природного газу, а саме: несплатою поставленого у період із січня по квітень 2022 включно природного газу. 
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 31.03.2026 у справі № 908/552/26 позов задоволено частково. Стягнуто з Комунальної установи “МИХАЙЛІВСЬКИЙ ПСИХОНЕВРОЛОГІЧНИЙ ІНТЕРНАТ” Запорізької обласної ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ” 115129 (сто п`ятнадцять тисяч сто двадцять дев`ять) грн. 40 коп. основного боргу, 4725 (чотири тисячі сімсот двадцять п`ять) грн. 55 коп. 3% річних, 19181 (дев`ятнадцять тисяч сто вісімдесят одна) грн. 70 коп. інфляційних втрат, 1668 (одна тисяча шістсот шістдесят вісім) грн. 44 коп. судового збору. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.ч. 3, 4 ст. 244 ГПК України).
При ухваленні рішення у цій справі судом не було вирішено питання щодо стягнення пені у розмірі 48325,52 грн., що була заявлена до стягнення згідно позовної заяви. 
Враховуючи наведене, суд ухвалою від 09.04.2026 призначив судове засідання на 14.04.2026 для вирішення питання про стягнення пені.
Ухвала доставлена до електронних кабінетів учасників справи 10.04.2026, що підтверджується довідками про доставку електронних листів.
У судове засідання 14.04.2026 з`явився представник позивача. Представники відповідача та третіх осбі-1,2 не з`явилися, причини неявки суду невідомі. 
Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд визнав можливим розглянути справу в частині позовної вимоги про стягнення пені за відсутності представників відповідача та третіх осіб-1,2, згідно ч. 1 ст. 202, ч. 4 ст. 244 ГПК України
У судовому засіданні 14.04.2026 судом підписано та проголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовну вимогу про стягнення пені.
Відповідач проти позовних вимог заперечував у повному обсязі, що слідує з його відзиву та письмових пояснень.
Треті особи підтримували позицію відповідача.
Судом при розгляді цієї справи було встановлено обставину укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ” (постачальник, позивач) та Комунальною установою “МИХАЙЛІВСЬКИЙ ПСИХОНЕВРОЛОГІЧНИЙ ІНТЕРНАТ” Запорізької обласної ради (споживач, відповідач) договору постачання природного газу № 07-1172/21-БО-Т від 22.11.2021. 
Позивачем були складені та підписані ним акти приймання-передачі природного газу, зокрема:
- від 31.01.2022 за період: січень 2022 на суму 72356,52 грн. (обсяг споживання – 4,37094 тис.куб.м); 
- від 28.02.2022 за період: лютий 2022 на суму 63542,84 грн. (обсяг споживання – 3,83852 тис.куб.м).
Місцезнаходженням відповідача згідно з договором було та є на теперішній час: село Показне, будинок 90А, Михайлівський район, Запорізька область, 72040.
Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, датою тимчасової окупації Плодородненської сільської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області (на теперішній час Райхенфельдська сільська територіальна громада Мелітопольського району Запорізької області) (місцезнаходження відповідача) визначено 26.02.2022.
Таким чином, враховуючи, що окупація території місцезнаходження відповідача 26.02.2022 є загальновідомим фактом (підтвердженим до того ж Кабінетом Міністрів України), а також положення ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», позивач у даний період (із 26.02.2022) не мав права здійснювати господарську діяльність щодо постачання на окуповану територію товарів і послуг, у тому числі природного газу. 
Судом було встановлено відсутність доказів сплати основного боргу за поставлений природний газ у сумі 56103,14 грн. за січень 2022 та у сумі 59026,26 грн. за період із 01.02.202 по 25.02.2022. 
Враховуючи наведене, суд Рішенням від 31.03.2026 у цій справі стягнув із відповідача на користь позивача загальну суму 115129,40 грн. основного боргу (56103,14 грн. за січень 2022 + 59026,26 грн. за період із 01.02.202 по 25.02.2022).
Згідно розрахунку, доданого до позовної заяви, позивач просив стягнути з відповідача загальну суму пені у розмірі 48325,52 грн., яка була нарахована за загальний період із 16.04.2022 на заборгованість, починаючи з лютого 2022 (на суму боргу 63542,84 грн.).
У відповідності до частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Пунктом 7.2 договору постачання природного газу № 07-1172/21-БО-Т від 22.11.2021 сторони визначили, що у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно ст.ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 N 543/96-ВР “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань”, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, який був чинним на момент виникнення між сторонами правовідносин, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. 
Таким чином, законом передбачено право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі, нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним відповідно до частини шостої статті 232 ГК України.
Сторонами у договорі не визначено більшого строку для нарахування пені, ніж вказано в ч. 6 ст. 232 ГК України. Позивач нарахував пеню у межах вказаного строку.
Оскільки, як встановлено судом, за лютий 2022 (за період із 01.02.202 по 25.02.2022) сума основного боргу складає суму 59026,26 грн., суд зробив перерахунок пені та встановив, що сума пені у межах заявленого позивачем періоду на суму боргу 59026,26 грн. складає 12468,29 грн. 
У стягненні суми 35857,23 грн. пені судом відмовляється у зв`язку з необґрунтованістю позову у цій частині.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відтак, з відповідача на користь позивача стягується сума 149,62 грн. судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ: 

Позовні вимоги щодо стягнення з Комунальної установи “МИХАЙЛІВСЬКИЙ ПСИХОНЕВРОЛОГІЧНИЙ ІНТЕРНАТ” Запорізької обласної ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ” пені у сумі 48325,52 грн. задовольнити частково. 
Стягнути з Комунальної установи “МИХАЙЛІВСЬКИЙ ПСИХОНЕВРОЛОГІЧНИЙ ІНТЕРНАТ” Запорізької обласної ради (село Показне, будинок 90А, Михайлівський район, Запорізька область, 72040, код ЄДРПОУ 03188576) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “НАФТОГАЗ ТРЕЙДИНГ” (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116, код ЄДРПОУ 42399676) 12468 (дванадцять тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 29 коп., 149 (сто сорок дев`ять) грн. 62 коп. судового збору.
У задоволенні позову у частині стягнення пені у розмірі 35857,23 грн. відмовити.

Відповідно ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано – 21 квітня 2026.
Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко