Справа № 201/10629/25
Провадження № 2/201/960/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
30 березня 2026 року        місто Дніпро
Соборний районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого - судді Куць О.О.,
за участю секретаря судового засідання — Піняєва В.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВДОМ-ДНІПРО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком, пені, 3% річних, суми інфляційного збільшення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:
До Соборного районного суду м. Дніпра надійшла позовна заява ТОВ «УПРАВДОМ-ДНІПРО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком, пені, 3% річних, суми інфляційного збільшення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 0311.2021 року між ОСОБА_1 і ТОВ «УПРАВДОМ-ДНІПРО» було укладено договір №400271 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Відповідач є власником приміщення АДРЕСА_1 . На ОСОБА_1 законом покладено обов`язок утримання майна, проте плату за послуги вона не здійснює, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка за період з серпня 2024 року по березень 2025 року складає 23490 грн. 43 коп. Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 28738 грн. 91 коп., яка складається із заборгованості по внескам у розмірі 23490 грн. 43 коп., 3 % річних у розмірі 967 грн. 33 коп., інфляційні втрати у розмірі 3612 грн. 33 коп., пені у розмірі 668 грн. 82 коп., а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. 
Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 28738,91 грн., та судові витрати. 
Ухвалою судді від 02.09.2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено справу для розгляду по суті. (а.с. 50)
Представник позивача надав до суду заяву, у якій просив задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розглядати справу без його участі. 
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час повідомлена належним чином, причин не явки суду не повідомила.
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.  
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 03.11.2021 року між ТОВ «УПРАВДОМ-ДНІПРО» та ОСОБА_1 , як власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.15) було підписано договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 400271. (а.с.7-11).
Відповідно до пункту 1 даного Договору, управитель зобов`язався надавати співвласнику послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , а співвласник зобов`язався оплачувати Управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.
Проте оплату за послуги відповідач не здійснювала у повному обсязі, у зв`язку з чим борг перед позивачем за послуги з управління та спожиті комунальні послуги за період з серпня 2024 року по березень 2025 року складає 23490,43 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку. (а.с.13-14)
Також відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 22. Договору позивачем було нараховано відповідачу за період з 13.12.2021 року по 30.06.2025 року суму інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 3612,33 грн., 3% річних за період з 13.12.2021 року по 26.08.2025 року у сумі 967,33 грн., пеня за період з 26.08.2024 року по 26.08.2025 року у сумі 668,82 грн., всього 28738,91 грн. Тобто вказані суми були нараховані за весь період прострочення, в тому числі й вже оплачених платежів, але з порушенням встановленого строку оплати.(а.с.27-36).
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно з п. 8 Договору ціна послуги з управління становить 7,12 грн. на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення в будинку й включає витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку в розмірі 6,27 грн., винагороду управителя в розмірі 0,85 грн. (а.с.8).
Підпунктом 8.3. п. 8 Договору визначено, що витрати за електричну енергію для місць загального користування, електричну енергію насосів, ліфтів, за опалення місць загального користування, за водопостачання для поливу та прибирання щомісяця нараховуються додатково, відповідно до загально будинкових розрахункових засобів обліку й розраховується пропорційно до площі приміщення співвласника.
Відповідно до п. 9 Договору плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.
У відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі сталою позицією Верховного Суду державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.
Враховуючи, що з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що підставою набуття права власності на квартиру відповідачем є Договір № 189/20 уступки пайової участі у будівництві, серія та номер: б/н, виданий 27.01.2020 року, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний виконувати умови підписаного ним договору.
Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору.
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
За час нарахування плати за послуги позивача відповідач не звертався щодо невідповідності наданих послуг.
Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість нараховується з серпня 2024 року по березень 2025 року складає 23490,43 грн.
Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача за період з 13.12.2021 року по 30.06.2025 року суму інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 3612,33 грн., 3% річних за період з 13.12.2021 року по 26.08.2025 року у сумі 967,33 грн., пеня за період з 26.08.2024 року по 26.08.2025 року у сумі 668,82 грн., всього 28738,91 грн.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але невище 0,01відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги.
Згідно з п. 22 Договору за несвоєчасне та/або не в повному обсязі внесення плати за послугу з управління співвласники сплачують управителю пеню в розмірі 0,01 % суми простроченого платежу, яка нараховується за кожний день прострочення, але не вище 0,01 % боргу за кожен день прострочення. При цьому загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 % загальної суми боргу.
Водночас п. 4 ч. 3 р. ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» встановлено заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни.
Отже, з 17.03.2020 року по 31.07.2023 року законом заборонено нараховувати пеню за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Однак, Постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року з 24.02.2022 року до припинення чи скасування воєнного стану в Україні було заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Відповідно до змін, внесених до вказаної Постанови, Постановою КМУ № 390 від 21.04.2023 року, з 27 квітня 2023 року вищезазначена заборона стала розповсюджуватися лише на юридичних осіб, яким належить на праві власності або іншому речовому праві житлове та/або нежитлове приміщення, будинок, в яких розміщуються та є кінцевими споживачами комунальних послуг внутрішньо переміщені особи, у разі, коли такі юридичні особи не мають права на отримання компенсації за спожиті комунальні послуги під час розміщення внутрішньо переміщених осіб у будівлях (приміщеннях) об`єктів державної, комунальної та приватної власності у період воєнного стану.
З наведеного слідує, що з 24 лютого 2022 року по 27 квітня 2023 року законодавством було заборонено нараховувати відповідачу на прострочену заборгованість 3 % річних і інфляційні збитки.
З виписки з особового рахунку та квитанцій про оплату послуг позивача за квартиру, судом встановлено наявність таких сум заборгованості відповідача перед позивачем та строків прострочення:
- за листопад 2021 року по червень 2023 року заборгованість складала 13715,63 грн.;
- за липень 2023 року заборгованість складає 692,08 грн., з урахуванням того, що в цьому місяці відповідачем було сплачено 13715,63 грн.;
- за серпень 2023 року заборгованість складає 721,04 грн.;
- за вересень 2023 року заборгованість складає 690,98 грн.;
- за жовтень 2023 року заборгованість складає 810,56 грн.;
- за листопад 2023 року заборгованість складає 2270,91 грн., відповідачем сплачено 2915 грн.;
- за грудень 2023 року заборгованість складає 3969,03 грн.;
- за січень 2024 року заборгованість складає 3759,83 грн., відповідачем сплачено 6240 грн.;
- за лютий 2024 року заборгованість складає 2756,18 грн.;
- за березень 2024 року заборгованість складає 2758,73 грн.;
- за квітень 2024 року заборгованість складає 2067,79 грн., відповідачем сплачено 6516 грн.;
- за травень 2024 року заборгованість складає 2586,25 грн.;
- за червень 2024 року заборгованість складає 3109,85 грн.;
- за липень 2024 року заборгованість складає 2347,80 грн., відповідачем сплачено 10523 грн.;
- за серпень 2024 року заборгованість складає 3735,01 грн.;
- за вересень 2024 року заборгованість складає 2145,09 грн.;
- за жовтень 2024 року заборгованість складає 2484,24 грн.;
- за листопад 2024 року заборгованість складає 2583,22 грн.;
- за грудень 2024 року заборгованість складає 3905,02 грн.;
- за січень 2025 року заборгованість складає 3449,54 грн.;
- за лютий 2025 року заборгованість складає 3284,88 грн.;
- за березень 2025 року заборгованість складає 2940,07 грн., а всього загальна сума боргу становить 23490,43 грн., з урахуванням сплаченої відповідачем суми боргу у розмірі 3383,67 у серпні 2025 року.
Враховуючи викладене, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача пені за періоди з 26.08.2024 року по 26.08.2025 року (як заявлено у позовних вимогах), 3 відсотків річних за періоди з 27.04.2023 року по 26.08.2025 року, інфляційних втрат за періоди з 27.04.2023 року по 30.06.2025 року.
Отже, позивач має право на нарахування:
- пені з 26.08.2024 року по 26.08.2025 року у розмірі 668,82 грн.
- 3 % річних з 27.04.2023 року по 26.08.2025 року у розмірі 725,28 грн.
- інфляційних втрат з 27.04.2023 року по 30.06.2025 року у розмірі 2213,81 грн.
Згідно з визначеними періодами та сумами судом здійснено перевірку розрахунку позивача та встановлено, що за вищевказані судом періоди розмір пені становить 668,82 грн., 3 % річних становлять 725,28 грн., а інфляційне збільшення 2213,81 грн.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача щодо стягнення пені, 3 % річних і інфляційних втрат, а саме в розмірі, розрахованому судом.
На підставі викладеного наявні правові підстави для часткового задоволення позову, а в частині стягнення з відповідача на користь позивача 27098,34 грн., з яких: 23490,43 грн. -сума заборгованості, 668,82 грн. -пеня, 2213,81 грн. -інфляційне збільшення, 725,28 грн. -3 % річних. В іншій частині позовних вимог слід відмовити за їх необґрунтованістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з зазначеним з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2855,14 грн.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265,282—283, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВДОМ-ДНІПРО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком, пені, 3% річних, суми інфляційного збільшення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВДОМ-ДНІПРО» (код ЄДРПОУ 41770889) заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком у розмірі 27098,34 грн., з яких: 23490,43 грн. - сума боргу, 668,82 грн. - пеня, 2213,81 грн. - інфляційне збільшення, 725,28 грн. - 3 % річних.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВДОМ-ДНІПРО» (код ЄДРПОУ 41770889) у рахунок повернення судових витрат судовий збір у розмірі 2855,14 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Заочне рішення може бути переглянуте Соборним районним судом міста Дніпра за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем та третіми особами протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «УПРАВДОМ-ДНІПРО», код ЄДРПОУ 41770889, місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Миру, буд. 3, кв. 26.
Відповідач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя         О.О.Куць