Справа №463/12574/25
Провадження №2-а/463/9/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м.Львів
Личаківський районний суд м. Львова в складі:
головуючий суддя Юрій БІЛОУС,
за участі секретаря судового засідання Оксани КОЗАК,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова справу за адміністративним позовом адвоката СЕКРЕТАР ОКСАНИ ЛЕОНІДІВНИ в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України, третя особа: Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
учасники справи:
представник позивача - Секретар О.Л., 
представник відповідача - ОСОБА_18, 
представник третьої особи - Бута Н.І.,
встановив:

Короткий зміст позовних вимог 
адвокат СЕКРЕТАР ОКСАНА ЛЕОНІДІВНА в інтересах ОСОБА_1  звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
З урахуванням поданої 05.01.2026 року заяви про усунення недоліків позовної заяви остаточно просила суд: 
- скасувати постанову начальника 2 групи інспекторів ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , № 008859Е про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 203 КУпАП відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
- Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) ДПС України на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору.
Позов мотивує тим, що 18 грудня 2025 року о 15 год 30 хв в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Грушів», під час прикордонного контролю на виїзд з України при перевірці закордонного паспорту громадянки Республіки Молдова для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), начальником 2 групи інспекторів прикордонного контролю ОСОБА_4 було встановлено, що громадянка Республіки Молдова ОСОБА_5 перебувала на території України більше ніж 90 днів (105 днів) протягом 180 днів, тобто перевищила встановлений строк перебування на території України на 15 днів.
Також інспектором прикордонного контролю було позивачці повідомлено, що вона перевищила встановлений строк перебування на території України, в зв`язку з чим була знята з рейсу з метою притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП. Позивачка намагалася пояснити інспектору, що вона мала посвідку на тимчасове проживання на території України, так як була одружена з громадянином України ОСОБА_6 з 05 квітня 2019 року по 10 жовтня 2025 року (рішення про розірвання шлюбу набрало законної сили 10.11.2025 року), посвідку вона здала до Західного міжрегіонального управління ДМС і може це підтвердити документами, проте останній ігнорував пояснення позивачки та вимагав надати лише документи, які підтверджують законність перебування на території України, тобто посвідку на тимчасове проживання.
Начальником 2 групи інспекторів прикордонного контролю ОСОБА_4 , в порушення положень інструкції з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення та норм КУпАП, а саме, не роз`яснивши права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені частиною першою статті 63 Конституції України та частиною першою статті 268 КУпАП, не надавши можливість скористатися правовою допомогою адвоката, можливість подати докази у справі та надати письмові пояснення, незаконно винесено оскаржувану постанову. Вказані дії інспектора прикордонної служби призвели до істотного порушення прав позивачки.
Позивачка на підставі посвідки на тимчасове проживання мала право на законних підставах тимчасово проживати в України на період з 14.08.2024 по 14.08.2025.
01 червня 2025 року ОСОБА_7 виїхала з України. Разом з тим, 05.09.2025 позивачка в`їхала в Україну.
Покликавшись на положення Постанови Кабінету Міністрів України № 1202 «Деякі питання реалізації актів законодавства у сфері міграції в умовах воєнного стану», а також Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ від 01.04.2018 № 322 "Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання", представник позивача зазначила про те, що з урахуванням строку дії посвідки на тимчасове проживання позивача на території України, терміну перебування останньої на території України після закінчення строку дії посвідки на тимчасове перебування (після 14.08.2025), та набрання рішенням суду про розрвання шлюбу законної сили (10.11.2025 року), - позивачка не перевищила встановлений термін перебування в Україні. 
В свою чергу, сторона позивача вважає, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення. 
З урахуванням наведених обставин справи та приписів чинного законодавства, вважають, що в діях позивачки відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення. А тому просять Суд скасувати оскаржувану постанову.
З цих міркувань, винесена Відповідачем Постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про правопорушення підлягає закриттю.
Короткий зміст заперечень відповідача.
12.01.2026 року представником відповідача через систему «Електронний суд» подано відзив на позов, згідно якого просить суд: узадоволенні позовних вимог Секретар Оксани Леонідівни в інтересах ОСОБА_8 про скасування постанови начальника 2 групи інспекторів прикордонного контролю ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 від 18.12.2025 №008859Е по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП, визнання протиправним та скасування рішення уповноваженої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства - відмовити повністю. Постанову про накладення адміністративного стягнення від 18.12.2025 №008859Е - залишити без змін.
Заперечуючи проти заявлених позовних вимог представник відповідача зазначив про наступне.
18.12.2025 о 15 год 30 хв в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Грушів», під час прикордонного контролю на виїзд з України пред`явила на паспортний контроль паспорт громадянина Республіки Молдова для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 виданий 12.05.2021, уповноваженим органом Республіки Молдова на ім`я ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 . Дана громадянка перебувала на території України більше, ніж 90 (105 днів) протягом 180, тобто перевищила встановлений строк перебування на 15 днів. Документів, які підтверджують законність перебування в Україні не пред`явила, чим порушила вимоги пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та ОБГ на території України, затвердженого постановою КМУ від 15.02.2012 №150. Враховуючи, що дана громадянка перевищила строк перебування на території України не більше як на 30 днів, тобто вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП. 
18.12.2025 начальником 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 розглянуто справу відносно позивача та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії №008859Е, відповідно до якої останню визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень. 
Згідно бази даних «Ризик» та відповідно до проставлених відміток у паспортному документі позивача, вона на територію України в`їхала встановленим порядком 05.09.2025 (посвідка на тимчасове проживання закінчилась 14.08.2025) та безперервно перебувала до 18.12.2025 (105 днів перебування), чим порушила вимоги пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та ОБГ на території України, затвердженого постановою КМУ від 15.02.2012 №150. 
Оскільки правопорушення виявлено в пункті пропуску та позивач свою вину визнала (копія відповідної заяви додається), із врахуванням положень статті 258 КУпАП відповідно протокол про адміністративне правопорушення не складався. 
Під час розгляду справи уповноваженою особою, було враховано характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, а також від позивача не надходило жодних клопотань. 
Також представник відповідача зазначив, що відносно позивача рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни 7 прикордонним Карпатським загоном не приймалось (відповідь встановленим порядком 30.12.2025 направлена на адресу представника позивача). 
Відтак, вважає, що заявлений позов є безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення.
Позивач відповіді на відзив не подавав та відповідно відповідач не подавав заперечень на відповідь на відзив.
Короткий зміст пояснень третьої особи.
14.01.2026 року представником третьої особи Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби через систему «Електронний суд» подано письмові пояснення, згідно якого повідомив суд про наступне.
Перебування іноземців на території Україні регулюється міграційним законодавством, а саме: 
- Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі - Закон № 3773- VI); 
- Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI); 
- Постановою КМУ від 25.04.2018 № 322 «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання» (далі - Порядок №322); 
Згідно ч.1 ст.2 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. 
В ч.14 ст.4 Закону №3773-VІ зазначено: «Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.» 
Відповідно до ч.14ст.5 Закону №3773-VІ, підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право". 
Посвідка на тимчасове проживання є власністю України. 
Посвідка на тимчасове проживання видається строком на один рік, якщо інше не передбачено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». 
Відповідно до ст. 32 Закону №5492VI посвідка на тимчасове проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. 
Відповідно до інформації, отриманої від Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та ОБГ, що громадянка Республіки Молдова ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , була документована посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_3 , видана 16.08.2024 органом 4601, терміном дії до 14.08.2025 (підстава видачі - возз`єднання сім`ї з громадянином України). 
08.12.2025 до Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби надійшла заява громадянки Молдови ОСОБА_8 , щодо знищення посвідки на тимчасове проживання у зв`язку із закінченням терміну дії посвідки. 
12.12.2025 року, на підставі вищезазначеної заяви ОСОБА_8 , анульована та визнана недійсною посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_3 в зв`язку із закінченням строку дії. 
Пунктом 67 Порядку №322 визначено: «Після закінчення строку дії посвідки іноземець та особа без громадянства зобов`язані в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України. При цьому посвідка здається до територіального органу/територіального підрозділу ДМС.» 
Згідно п.76 Порядку №322, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, структурний підрозділ ДМС із застосуванням засобів Реєстру вносить до бази даних Реєстру інформацію про відкликання, визнання недійсною, вилучення та знищення посвідки.
Короткий зміст та узагальнені доводи і позиції учасників справи.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, надала пояснення аналогічні тим, що зазначені у позові, просила позов задовольнити.
Представника відповідача проти позову заперечила, підтримала викладені у відзиві на позов доводи, просила відмовити в задоволенні позову.
Представник третьої особи при прийнятті рішення у справі поклалась на розсуд суду, надала пояснення, аналогічні обставинам, викладеним у письмових поясненнях.
Рух справи в суді. 
27.12.2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача звернулася до суду з позовом.
На підставі протоколу розподілу справи між суддями у неавтоматичному режимі від 29.12.2025 року справу передано в провадження судді Білоуса Ю.Б.
Ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова від 30.12.2025 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова від 07.01.2026 року відкрито провадження у справі, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.
Позиція Суду.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони та третя особа посилаються, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Згідно статті 19 Конституції України та статті 4 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» посадові особи Державної прикордонної служби України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Щодо поняття адміністративного правопорушення - то адміністративне право України та Кодекс України про адміністративне правопорушення роз`яснює (далі - КУпАП), що адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність тобто це конкретне діяння (факт, явище, подія), що відбулося (мало місце) у реальній дійсності. 
У відповідності до вимог абзацу 6 частини 1 статті 2 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» однією з основних функцій прикордонної служби України - є участь у боротьбі з організованою злочинністю та протидія незаконній міграції на державному кордоні України та в межах контрольованих прикордонних районів. Відповідно до повноважень, визначених пунктом 5 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», на Державну прикордонну службу покладаються завдання щодо організація запобігання кримінальним та адміністративним правопорушенням, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України, їх виявлення та припинення, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно із законами. 
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Встановлені судом обставини. Мотиви, з яких виходить Суд, та застосовані норми права.
Судом встановлено, що 18 грудня 2025 року начальником 2 групи інспекторів ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 винесено відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) постанову № 008859Е за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн.
Частиною 1 статті 203 КУпАП передбачено, що перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні не більш як на 30 днів, а так само недодержання ними встановлених законодавством вимог транзитного проїзду через територію України або вимог декларування чи реєстрації місця проживання (перебування) - тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно оскаржуваної постанови адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 203 КУпАП, вчинення якого інкриміновано у вину позивачу ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) проявилось в наступному.
18.12.2025 о 15 год 30 хв в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Грушів», під час прикордонного контролю на виїзд з України пред`явила на паспортний контроль паспорт громадянина Республіки Молдова для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 виданий 12.05.2021, уповноваженим органом Республіки Молдова на ім`я ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 . Дана громадянка перебувала на території України більше, ніж 90 (105 днів) протягом 180, тобто перевищила встановлений строк перебування на 15 днів. Документів, які підтверджують законність перебування в Україні не пред`явила, чим порушила вимоги пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та ОБГ на території України, затвердженого постановою КМУ від 15.02.2012 №150. Враховуючи, що дана громадянка перевищила строк перебування на території України не більше як на 30 днів, тобто вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП. 
Як зазначив представник відповідача у поданому відзиві на позов і сторони вказаної обставини не оспорюють, згідно бази даних «Ризик» та відповідно до проставлених відміток у паспортному документі позивача, вона на територію України в`їхала встановленим порядком 05.09.2025 (посвідка на тимчасове проживання закінчилась 14.08.2025) та безперервно перебувала до 18.12.2025 (105 днів перебування).
Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 10.10.2025 року, яке набрало законної сили 10.11.2026 року, розірвано шлюб між ОСОБА_16 та ОСОБА_17 
08.12.2025 до Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби надійшла заява громадянки Молдови ОСОБА_8 , щодо знищення посвідки на тимчасове проживання у зв`язку із закінченням терміну дії посвідки. 
12.12.2025 року, на підставі вищезазначеної заяви ОСОБА_8 , анульована та визнана недійсною посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_3 в зв`язку із закінченням строку дії. 
Перебування іноземців на території Україні регулюється міграційним законодавством, а саме: 
- Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі - Закон № 3773- VI); 
- Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI); 
- Постановою КМУ від 25.04.2018 № 322 «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання» (далі - Порядок №322); 
Згідно ч.1 ст.2 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. 
Статтею 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, зобов`язані мати дійсний паспортний документ. Іноземець або особа без громадянства у разі втрати або обміну паспортного документа, а так само втрати чи викрадення посвідки на постійне проживання або посвідки на тимчасове проживання повинні протягом трьох робочих днів письмово повідомити про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
В ч.14 ст.4 Закону №3773-VІ зазначено: «Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.» 
Відповідно до ч.14ст.5 Закону №3773-VІ, підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право". 
Посвідка на тимчасове проживання є власністю України. 
Посвідка на тимчасове проживання видається строком на один рік, якщо інше не передбачено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». 
Відповідно до ст. 32 Закону №5492VI посвідка на тимчасове проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. 
Згідно письмових пояснень третьої особи відповідно до інформації, отриманої від Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та ОБГ, громадянка Республіки Молдова ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , була документована посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_3 , видана 16.08.2024 органом 4601, терміном дії до 14.08.2025 (підстава видачі - возз`єднання сім`ї з громадянином України). 
08.12.2025 до Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби надійшла заява громадянки Молдови ОСОБА_8 , датована 05.12.2025 року, щодо знищення посвідки на тимчасове проживання у зв`язку із закінченням терміну дії посвідки. Крім того, у поданій заяві зазначила про те, що на території України зареєстрованого місця проживання немає, договір оренди житлового приміщення закінчився. Письмової відповіді не потребує.
12.12.2025 року, на підставі вищезазначеної заяви ОСОБА_8 , анульована та визнана недійсною посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_3 в зв`язку із закінченням строку дії. 
Підпунктом 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМУ від 15.02.2012 №150, визначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено законодавством та міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.
Пунктом 67 Порядку №322 визначено: «Після закінчення строку дії посвідки іноземець та особа без громадянства зобов`язані в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України. При цьому посвідка здається до територіального органу/територіального підрозділу ДМС.» 
Згідно п.76 Порядку №322, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, структурний підрозділ ДМС із застосуванням засобів Реєстру вносить до бази даних Реєстру інформацію про відкликання, визнання недійсною, вилучення та знищення посвідки.
Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що з моменту набрання законної сили рішенням Франківського районного суду м.Львова від 10.10.2025 року про розірвання шлюбу, відпала обставина, яка була підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання в Україні позивача ОСОБА_8 . А тому звернувшись 08.12.2025 до Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби із заявою щодо знищення посвідки на тимчасове проживання у зв`язку із закінченням терміну дії посвідки, позивач ОСОБА_13 , зважаючи на зміст поданої заяви, який судом досліджено, була обізнана з наявним в неї обов`язком у семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України. Однак, вказаного обов`язку позивач не виконала, так як намагалась покинути територію України лише 18.12.2025 року. А тому твердження представника відповідача є обґрунтованими про те, що позивач перебувала на території України більше, ніж 90 (105 днів) протягом 180, тобто перевищила встановлений строк перебування на 15 днів. Документів, які підтверджують законність перебування в Україні не пред`явила, чим порушила вимоги пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та ОБГ на території України, затвердженого постановою КМУ від 15.02.2012 №150. 
З врахуванням наведеного вище, представник відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, довів суду правомірність своїх дій та винесення оскаржуваної постанови.
Беручи до уваги усе зазначене вище, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є правомірною і підстави для її скасування відсутні.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Щодо розподілу судових витрат.
Щодо судового збору, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.
Керуючись статтями 6, 10-12, 94,286,293,295 КАС України, суд -

у х в а л и в:
В позові адвоката СЕКРЕТАР ОКСАНИ ЛЕОНІДІВНИ в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України, третя особа: Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_5 (ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );
Відповідач:  ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ); 
Третя особа: Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України (ел. пошта hotline@dmsu.gov.ua, адреса вул. Січових Стрільців, 11, м. Львів, 79007, ЄДРПОУ 45870769).

Суддя     Юрій БІЛОУС