Справа №295/3521/26
Категорія 156
3/295/1189/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.03.2026 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Довгалюк Людмила Василівна, розглянувши матеріали, які надійшли з ВАП Управління патрульної поліції у Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця, УБД, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
В С Т А Н О В И В :
19.02.2026 о 01 годині 06 хвилин у м. Житомирі по вул. Покровській, 94, ОСОБА_1 керував автомобілем Mazda, державний номерний знак НОМЕР_2 із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження огляду на місці зупинки за допомогою приладу "Драгер" та у медичному закладі відмовився. Від керування т/з водія відсторонено в порядку ст. 266 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав і пояснив, що 19.02.2026 за вказаних у протоколі обставин він не керував транспортним засобом, а їхав на своєму автомобілі в якості пасажира на задньому сидінні, оскільки вживав у той день алкогольні напої. Його знайомий, який керував автомобілем, пересів із водійського на пасажирське сидіння після зупинки транспортного засобу поліцейськими, оскільки забув вдома посвідчення водія.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністратвиної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи, відтворивши долучений до протоколу диск із відеофайлами, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов наступного висновку.
За частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до статті 266 КУпАПта пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Отже, відмова водія від проходження огляду, зокрема, на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції, є порушенням п. 2.5. ПДР та самостійною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, незважаючи на підстави такої відмови. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.
Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 595425 від 19.02.2026; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким зафіксовано наступні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 19.02.2026; відтвореним відеозаписом та іншими матеріалами справи.
На дослідженому у судовому засіданні відеозаписі працівники поліції стверджують, що водій ОСОБА_2 пересів на заднє сидіння автомобіля. Вказане підтверджено відеозаписом із другої бодікамери поліцейського на диску (01:06:50), де зафіксовано, що з моменту зупинки автомобіля до відкриття пасажирських дверей пройшов досить тривалий час. Під час того, як до автомобіля підішов поліцейський, водійське сидіння було порожнім. При цьому ОСОБА_2 вийшов через задні двері автомобіля, а його товариш через передні пасажирські двері. 
Водночас, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_2 , поведінка якого на місці події вказує на те, що водій за цей період перемістився на сидіння пасажира, заперечував факт керування транспортним засобом, проте інші особи, які перебували з ним в автомобілі, цього не підтвердили.
Персональне звернення поліцейського саме до ОСОБА_2 у сукупності з протоколом про адміністративне правопорушення, відтвореним відеозаписом та іншими дослідженими у справі доказами, дає підстави для висновку, що працівниками поліції достовірно встановлено особу, що керувала транспортним засобом, в діях якої наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Сама по собі відсутність відображення факту перебування ОСОБА_2 на водійському сидінні не може бути підставою для закриття провадження у справі. Доводи останнього, що саме до нього працівники поліції висловили пропозицію щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки це його автомобіль, а також версія, що його знайомий керував даним транспортним засобом, але пересів на пасажирське сидіння, оскільки забув посвідчення водія вдома, є непереконливими, не у повній мірі логічними та не підтверджені відповідними доказами.
Окрім того, на відеозаписі також зафіксовано пропозицію працівників поліції ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та його відмову.
За таких обставин суд не має сумнівів, що саме ОСОБА_2 є суб`єктом даного правопорушення.
Зібрані докази, на переконання суду, отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений спосіб, є належними та допустимими, тому не викликають сумнівів у їх достовірності та істинності.
Заперечення ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення у даному випадку суд розцінює, як специфічний, обраний спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, за яке передбачене суворе покарання у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.
Суддя неупереджено, всебічно та повно оцінивши всі наявні у справі докази, дійшов висновку, що своїми діями/бездіяльністю ОСОБА_2 порушив пункт 2.5. ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, вина особи доведена повністю.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_2 , за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, створює загрозу життю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху.
Суд із повагою ставиться до факту проходження ОСОБА_2 військової служби, однак це не надає йому імунітету від відповідальності за вчинення такого суспільно небезпечного правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху.
Водночас суд зауважує, що у відповідності до п. 49 Закону України «Про Статут внутрішньої служби ЗСУ» на військовослужбовця покладений обов`язок постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому. За вчинення правопорушень військовослужбовці притягаються до відповідальності на загальних підставах.
Враховуючи безальтернативний характер санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд дійшов висновку про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 130, 245, 251, 252, 256, 266, 280, 291, 294, 307, 308 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
(Отримувач: ГУК у Житомир обл./Житомирська обл.; Код отримувача: 37976485; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA368999980313060149000006001; Кодкласифікації доходів бюджету: 21081300; Найменування кодукласифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху).
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави, в особі ДСА України, судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп.
(Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/ 22030106; Код за ЄДРПОУ: 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; Кодкласифікації доходів бюджету: 22030106).
Роз`яснити особі, щодо якої застосоване адміністративне стягнення, що відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.