Справа № 573/399/26
Провадження №1-кп/573/116/26

В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
31 березня 2026 року        м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області у складі:
головуючої судді:      ОСОБА_1 ,
з участю секретаря:      ОСОБА_2 , 
прокурора:       ОСОБА_3 , 
обвинуваченого:      ОСОБА_4 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 22 лютого 2026 за № 12026200570000095 по обвинуваченню 
ОСОБА_5 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою – спеціальною освітою, не працюючого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, не є особою з інвалідністю, раніше не судимого, 

за ч. 1 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И В:

21.02.2026 близько 14:08 год. під час несення служби працівниками відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, а саме інспектором сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_6 та інспектором сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_7 на вул. Центральна с-ще. Миколаївка, Сумського району, Сумської області, за порушення правил дорожнього руху, було зупинено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який керував автомобілем «ВАЗ-21011» з номерним знаком НОМЕР_1 . Під час спілкування з останнім співробітники поліції повідомили, що відповідно до постанови Сумського районного суду Сумської області від 04.10.2023 №587/2191/23 останнього позбавлено права керування транспортними засобами на строк десять років, а в його діях вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами
Працівники поліції повідомили ОСОБА_4 , що стосовно нього буде винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене за ч. 4 ст. 126 КУпАП в частині керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
В цей час, ОСОБА_4 , розуміючи, що працівниками відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області буде складено стосовно нього адміністративні протоколи за вчинення адміністративного правопорушення, а саме за керування транспортним засобом особою стосовно якої встановлено відповідне обмеження у праві керування транспортним засобом, з метою вирішення питання про не притягнення його до адміністративної відповідальності, під час спілкування із співробітниками ОРПП відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, вирішив звернутися до них як до службових осіб з пропозицією надання неправомірної вигоди в сумі 10 000 гривень, за не вчинення в його інтересам дій з використанням наданого службового становища.

Того ж дня, близько 14 год. 12 хв. ОСОБА_4 , реалізуючи свій умисел, спрямований на висунення пропозиції надати неправомірну винагороду службовій особі органів Національної поліції України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх злочинних дій та бажаючи настання небезпечних наслідків, тобто діючи умисно, перебуваючи неподалік будинку № 138 по вул. Центральна с-ще. Миколаївка, Сумського району, Сумської області, в розмові з інспекторами СРПП відділення поліції № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 висловив пропозицію надати їм неправомірну винагороду в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень за вирішення питання про не притягнення його до адміністративної відповідальності, на що отримав відмову та був попереджений, що вказані неправомірні дії створюють склад кримінального правопорушення.
В подальшому, інспектором СРПП відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 , розуміючи, що до неї звернулися як до службової особи з пропозицією надання неправомірної вигоди, повідомила про вказаний факт на лінію «102».
Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій у вигляді пропозиції неправомірної вигоди службовій особі, передбачав суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом. 
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, зокрема пояснив, що 21.02.2026 близько 14:00 год. на вул. Центральна с-ще. Миколаївка, Сумської області, його було зупинено за порушення правил дорожнього руху. Працівники поліції повідомили, що стосовно нього буде винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування. Розуміючи, що працівниками поліції буде складено стосовно нього адміністративний протокол, він запропонував їм неправомірну винагороду в сумі 10 000 гривень за не притягнення його до адміністративної відповідальності, на що отримав відмову та був попереджений, що вказані неправомірні дії створюють склад кримінального правопорушення. У вчиненому розкаюється. 
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 КК України, як тобто пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.
При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.
Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є не тяжким злочином, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин, своєю поведінкою під час судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки. 
Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працюючий, за місцем проживання характеризується задовільно, раніше не судимий.
Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, у судовому засіданні не встановлено.
Таким чином, беручи до уваги, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені вище обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд дійшов висновку, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, необхідно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу на користь держави.
Призначення обвинуваченому зазначеного покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України. 
В ході досудового розслідування процесуальні витрати на залучення експертів відсутні. 
Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. 
Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В: 

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази: 
-оптичний диск «DVD-R» марки «Verbatim» об`ємом 4,7 GB, який наданий на запит №343-2026/СВ від 23.02.2026 на якому маються 4 файли, на яких зафіксовано несення служби нарядом СРПП ВП №1 (м. Білопілля) 21.02.2026, залишити зберігатись у матеріалах кримінального провадження №12026200570000095 від 22.02.2026. 
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя