СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Харків Справа № 922/338/26 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Демідова П.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Мартюхіна Н.О., при секретарі судового засідання Курило Є.П., розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації "Звичайні люди" (вх.№295Х) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.02.2026 року у справі № 922/338/26

за позовом: Громадської організації «Звичайні люди», м. Харків, 
до відповідача: Благодійної організації «Благодійний фонд «У:Права.», сел. Васищеве, Харківський район, Харківська область, 
про витребування майна,

Представники сторін:
від заявника: Мартіна Л.Г. (в режимі відеоконференції) – адвокат, на підставі ордеру;
від відповідача: Квартенко О.Р. (в залі суду) – адвокат, на підставі ордеру,

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація "Звичайні люди" (позивач) звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Благодійної організації "Благодійний фонд "У:ПРАВА." (відповідач), згідно якої просить суд витребувати з володіння та користування Благодійної організації "Благодійний фонд "У:ПРАВА." на користь Громадської організації "Звичайні люди" наступні транспортні засоби разом з ключами від транспортних засобів та з усіма реєстраційними документами на них, а саме: транспортний засіб – марка: Volkswagen, модель: Transporter T5 Ambulance, рік випуску - 2014, колір білий, VIN-код – НОМЕР_1 , реєстраційний номер - НОМЕР_2 ; транспортний засіб – марка: Mitsubishi, модель: Outlander, рік випуску – 2011, колір білий, VIN-код – НОМЕР_3 , реєстраційний номер (тимчасовий) - D-04789 (05/05/25).
Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, згідно якої позивач просить суд заборонити Благодійній організації "Благодійний фонд "У:ПРАВА." відчужувати, користуватися та розпоряджатися транспортними засобами: - Марки: Volkswagen, модель: Transporter T5 Ambulance, рік випуску - 2014, колір білий, VIN-код – НОМЕР_1 , реєстраційний номер - НОМЕР_2 ; - Марки: Mitsubishi, модель: Outlander, рік випуску – 2011, колір білий, VIN-код – НОМЕР_3 , реєстраційний номер (тимчасовий) - D-04789 (05/05/25), та вчиняти будь-які дії щодо передачі цих транспортних засобів в користування іншим особам.
Господарський суд Харківської області (суддя Буракова А.М.) ухвалою від 05.02.2026 у задоволенні заяви Громадської організації "Звичайні люди" про забезпечення позову відмовив.
Мотивуючи постановлену ухвалу суд першої інстанції посилався на те, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення відповідачем дій, які б свідчили про відчуження спірного майна шляхом передачі його в користування третім особам або здійснення незаконного відчуження та пошкодження майна позивачем суду не надано. При цьому, одне лише припущення позивача щодо можливості здійснення відповідачем зазначених вище дій не може бути прийнято у якості належного доказу на підтвердження викладених обставин. Суд здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, дійшов до висновку, що заява позивача про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на відповідні докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності невідкладного забезпечення позову. Крім того, заявником не підтверджено документально, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист інтересів позивача.
Громадська організація «Звичайні люди», не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.02.2026 по справі №922/338/26 скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити, заборонити Благодійній організації «У:ПРАВА.». відчужувати, користуватись та розпоряджатись транспортними засобами, які зазначені в заяві та вчиняти будь-які дії щодо передачі цих транспортних засобів в користування третім особам. 
Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу заявник посилається на те, що спірні транспортні засоби перебувають у повному фактичному володінні відповідача, їх фактичне місцезнаходження та поточний технічний стан невідомий заявнику, що унеможливлює надання будь-яких доказів, до того ж, існують обґрунтовані припущення, що керівник відповідача використовує їх в особистих цілях, та ймовірним є те, що спірне майно в разі задоволення позовних вимог буде повернуто у стані який не відповідатиме технічну стану на дату їх передачі в користування, враховуючи можливість отримання пошкоджень в ході експлуатації. Скаржник зауважує, що вирішення спору в досудовому порядку не дало результатів, що свідчить, на його думку, про відсутність у відповідача наміру повертати спірні транспортні засоби та існування реальної загрози їх не передання в майбутньому, крім того відповідач має усі реєстраційні документи на спірні транспортні засоби, у зв`язку з чим не позбавлений можливості розпорядитись спірний майном шляхом передачі у користування третім особам, що не враховано судом першої інстанції.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 справу №922/338/25 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Демідова П.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Мартюхіна Н.О.
Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 19.02.2026 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Громадської організації "Звичайні люди" (вх.№295Х) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.02.2026 у справі № 922/338/26; призначив розгляд апеляційної скарги на 17 березня 2026 у приміщенні суду; встановив учасникам справи термін до 03.03.2026 (включно) подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання та письмові пояснення з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження; витребував у Господарського суду Харківської області матеріали оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 05.02.2026 у справі №922/338/26, необхідні для розгляду скарги.
Копія вказаної ухвали направлена до електронних кабінетів заявнику та його представнику.
Відповідно до ч.1 ст.285 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) судові рішення суду апеляційної інстанції вручаються (видаються або надсилаються) в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.
Частиною 6 ст.242 ГПК України, передбачено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. 
Згідно з довідками, сформованими в комп`ютерній програмі “Діловодство спеціалізованого суду” копія ухвали суду від 19.02.2026 доставлена до електронних кабінетів заявника та його представника 19.02.2026 о 18:15, 18:20, у зв`язку з чим, враховуючи положення ч.6 ст.242 ГПК України, копія ухвали вважається врученою 20.02.2026.
У зв`язку з відсутністю електронного кабінету у Благодійної організації «Благодійний фонд «У:Права.» копія ухвали суду від 19.02.2026 направлена на адресу його місцезнаходження, з рекомендованим повідомленням. Конверт з копією ухвали суду повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній».
Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.5 ч.6 ст.242 ГПК України). 
Отже, сторони належним чином повідомлені про відкриття апеляційного провадження, дату, час та місце розгляду апеляційної скарги заявника.
23.02.2026 від представника Громадської організації "Звичайні люди" через підсистему "Електронний суд" надійшла заява про проведення судового засідання 17.03.2026 по справі №922/338/26 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису за допомогою сервісу https://vkz.court.gov.ua/, яку суд задовольнив ухвалою від 04.03.2026.
24.02.2026 матеріали оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 05.02.2026 в 1 томі надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
10.03.2026 від заявника через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він зазначив про вчинення відповідачем перших дій щодо відчуження спірних ТЗ на свою користь шляхом їх тимчасової реєстрації.
16.03.2026 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить поновити строк на подання відзиву, відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Представник заявника в судове засідання з`явилась, брала участь у засіданні в режимі відеоконференції, наполягала на задоволенні апеляційної скарги та скасуванні ухвали суду першої інстанції.
Представник відповідача в судове засідання з`явився, заперечував проти доводів апеляційної скарги та наполягав на залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу залишити без змін, посилаючись на те, що запропоновані заходи забезпечення позову обмежують законні права БО «Благодійний фонд «У:ПРАВА», яка набувача, на ведення благодійної діяльності та не відповідають критеріям розумності, співмірності та збалансованості інтересів сторін, оскільки негативні наслідки від їх застосування є значно більшими, ніж можливі наслідки їх невжиття, що суперечить правовій природі інституту забезпечення позову. 
Розглянувши клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву на апеляційну скаргу, яке викладено у відзиві, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідач у поданому відзиві на апеляційну скаргу просить поновити строк на його подання, обґрунтовуючи пропуск строку відсутністю у відповідача електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд», що унеможливило виконання вимог ухвали у визначений строк, до 03.03.2026.
Судова колегія наголошує, що 18.10.2023 введено в дію Закон України від 29.06.2023 № 3200-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами", яким було запроваджено обов`язкову реєстрацію та використання електронних кабінетів у ЄСІТС представниками правничих професій, юридичними особами та фізичними особами-підприємцями.
Статтею 6 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України), зокрема, передбачено, що: у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система (ч.1); позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в день надходження документів (ч.2); Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції (ч.4); адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. 
Отже, реєстрація електронного кабінету є встановленим законом обов`язком осіб, зазначених у ст. 6 ГПК України. 
Враховуючи зазначене, відповідач, як юридична особа зареєстрована за законодавством України має обов`язок щодо реєстрації електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд» та невиконання вказаного обов`язку не може бути поважною причиною для пропуску та поновлення строку на подання відзиву.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для поновлення відповідачу строку на подання відзиву та не приймає до розгляду відзив на апеляційну скаргу.
Стосовно додаткових пояснень долучених заявником до матеріалів справи судова колегія враховує, що вказані пояснення надійшли до суду через підсистему «Електронний суд» 10.03.2026, тобто з пропуском строку, встановленого судом в ухвалі на їх подання (03.03.2026), та заявник не звертався до суду з клопотанням про поновлення строку, у зв`язку з чим, беручи до уваги положення ст.118 ГПК України, колегія суддів також не вбачає підстав для їх прийняття до розгляду. 
Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч.3). 
Переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
З матеріалів оскарження ухвали вбачається, що Громадська організація "Звичайні люди" звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою від 02.02.2026 до Благодійної організації "Благодійний фонд "У:ПРАВА." про витребування з володіння та користування відповідача наступних транспортні засоби разом з ключами від транспортних засобів та з усіма реєстраційними документами на них, а саме: транспортний засіб – марка: Volkswagen, модель: Transporter T5 Ambulance, рік випуску - 2014, колір білий, VIN-код – НОМЕР_1 , реєстраційний номер - НОМЕР_2 ; транспортний засіб – марка: Mitsubishi, модель: Outlander, рік випуску – 2011, колір білий, VIN-код – НОМЕР_3 , реєстраційний номер (тимчасовий) - D-04789 (05/05/25). Також, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 4992,00 грн.
Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд заборонити Благодійній організації "Благодійний фонд "У:ПРАВА." відчужувати, користуватися та розпоряджатися транспортними засобами зазначеними вище.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач вказує, що предметом позову є захист майнових прав позивача на транспортні засоби, який є його набувачем в якості гуманітарної допомоги. Між сторонами був укладений договір позички у спрощений спосіб строк дії якого закінчився, тому позивач вимагав від відповідача повернути зазначені вище транспортні засоби. Відповідач свого обов`язку не виконав, вказані транспортні засоби не повернув. На цей час відповідач користується транспортними засобами без належної на те правової підстави, тобто незаконно. При цьому позивач зазначає, що відповідач не обмежений в можливості в будь-який момент незаконно відчужити майно, яке знаходиться у його користуванні (вимога про витребування якого заявлена у позові) або передати майно в користування іншим особам або пошкодити майно в результаті ДТП чи при інших обставинах. Враховуючи, що в даній справі позивач звернувся до суду з позовною вимогою немайнового характеру, він зазначає, що в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
За результатами розгляду вказаної заяви суд першої інстанції відмовив у її задоволенні, з мотивів викладених вище.
Надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам судова колегія виходить з наступного.
Відповідно до ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.05.2023 у справі №906/1162/22, від 29.06.2023 у справі №925/1316/22, від 18.05.2023 у справі № 910/14989/22, від 24.06.2022 у справі №904/8506/21.
Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що з рештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Згідно з п.2 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.
Заборона відповідачу вчиняти певні дії, як процесуальний захід забезпечення позову, має на меті обмежити активну поведінку особи, щодо якої вживається такий захід, шляхом встановлення судом певного зобов`язання особи, яке виникає безпосередньо з відповідного процесуального документа (ухвали суду про забезпечення позову) та покликане забезпечити виконання ймовірного судового рішення про задоволення позову і забезпечує ефективний захист, поновлення порушених прав позивача.
З матеріалів оскарження вбачається, що предметом позову є витребування з володіння та користування Благодійної організації "Благодійний фонд "У:ПРАВА." наступних транспортних засобів разом з ключами від транспортних засобів та з усіма реєстраційними документами на них: марки Volkswagen, модель: Transporter T5 Ambulance, рік випуску - 2014, колір білий, VIN-код – НОМЕР_1 , реєстраційний номер - НОМЕР_2 ; марки Mitsubishi, модель: Outlander, рік випуску – 2011, колір білий, VIN-код – НОМЕР_3 , реєстраційний номер (тимчасовий) - D-04789 (05/05/25). 
Витребування майна за своїм змістом є майновою вимогою власника, який не володіє майном, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його в натурі, тобто, позивачем заявлено майнову вимогу.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб як наслідок, у випадку прийняття рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких останній звернувся до суду.
На переконання заявника, невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу відчужувати, користуватися, розпоряджатися та вчиняти будь-які дії щодо передачі зазначених вище транспортних засобів, може утруднити чи взагалі унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову в частині витребування з володіння та користування, оскільки існує обґрунтований ризик подальшого відчуження спірного майна шляхом передачі його в користування третім особам або здійснення незаконного відчуження чи пошкодження майна.
Обґрунтований ризик зумовлений тим, що відповідач має всі реєстраційні документи на спірні транспортні засоби та тим, що відповідач на вимогу позивача в порядку досудового врегулювання спору не повернув автомобілі, що стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом.
З матеріалів оскарження ухвали вбачається, що спірні транспортні засоби були отримані позивачем в якості гуманітарної допомоги, що підтверджується копіями митних декларацій з відтиском "Гуманітарна допомога. Продаж заборонено", завірених печаткою митника. 
Відповідно до ст.1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» гуманітарна допомога - цільова адресна безоплатна допомога у грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами з мотивів гуманності отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують допомоги у зв`язку із соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, скрутним фінансовим становищем, введенням воєнного або надзвичайного стану, виникненням надзвичайної ситуації або тяжкою хворобою конкретної фізичної особи, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту (п.2). 
Отримувачі гуманітарної допомоги - юридичні особи, а також акредитовані представництва іноземних держав, міжнародних та іноземних гуманітарних організацій в Україні (без створення юридичної особи), визначені у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку отримувачами гуманітарної допомоги (п.5). Отже, позивач, у розумінні Закону та доказів, якими підтверджено статус спірних транспортних засобів - як гуманітарної допомоги, є оримувачем такої допомоги. 
Набувачі гуманітарної допомоги - фізичні та юридичні особи, які потребують допомоги і яким вона безпосередньо надається. Набувачі гуманітарної допомоги із статусом юридичної особи визначаються відповідно до підпунктів "а", "б", "в", "г", "ґ", "д", "е", "є", "і" пункту 5 цієї статті (п.6), зокрема підпунктом б пункту 5 ст.1 вказаного Закону набувачами визначені, благодійні організації, утворені у порядку, визначеному Законом України "Про благодійну діяльність та благодійні організації". Таким чином, відповідач є набувачем гуманітарної допомоги. 
Згідно з ст.8 Закону України «Про гуманітарну допомогу» товари (предмети), що ввозяться (пересилаються) як гуманітарна допомога, підлягають першочерговому безкоштовному спрощеному декларуванню митним органам відповідними установами та організаціями незалежно від форми власності, з обов`язковим проставленням у товаросупровідних документах, вантажних митних деклараціях клейма "Гуманітарна допомога. Продаж заборонено", завіреного печаткою митника. 
Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), присвоєння буквено-цифрової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформлення і видачі реєстраційних документів та/або їх формування в електронній формі, визначається Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388 (далі - Порядку).
У разі першої державної реєстрації транспортних засобів загального призначення, ввезених на митну територію України на підставі декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, до реєстраційних документів у графу “Особливі відмітки” вноситься відмітка “Гуманітарна допомога. Відчуження заборонено” (абз.4 п.30 Порядку).
Перереєстрація транспортних засобів, ввезених на митну територію України на підставі декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, у зв`язку з передачею транспортного засобу набувачем гуманітарної допомоги іншому набувачу гуманітарної допомоги здійснюється за наявності письмової згоди отримувача гуманітарної допомоги про здійснення передачі (абз.8 п.33 Порядку).
Отже в статусі, в якому наразі перебувають сторони до вирішення спору по суті, спірні транспортні засоби не можуть бути відчужені набувачем гуманітарної допомоги та передача таких транспортних засобів іншим особам можлива тільки на підставі згоди отримувача гуманітарної допомоги, тобто за згодою позивача, що свідчить про помилковість доводів скаржника про можливість розпорядження відповідачем спірним майном та його передачі іншим особам.
В ході судового засідання представник заявника наголошував, що спірні транспортні засоби обліковуються за відповідачем, згідно долучених до відзиву тимчасових реєстраційних талонів, що, на її думку, свідчить про перші дії, спрямовані на відчуження спірних транспортних засобів.
Представник відповідача підтвердив оформлення набувачем тимчасових реєстраційних талонів на транспортні засоби. Як свідчать матеріали справи відповідач, на виконання вимог Порядку, здійснив реєстрацію спірних транспортних засобів та отримав тимчасові реєстраційні талони з відміткою “Гуманітарна допомога. Відчуження заборонено. Дійсний 90 днів після закінчення воєнного стану.”
В свою чергу, позивач таку реєстрацію на здійснював, а передав транспортні засоби з актом приймання-передавання та з митними деклараціями. Проте, як свідчить наступний аналіз діючого законодавства, транспортні засоби, які ввезені на територію України як гуманітарна допомога, потребують обов`язкової реєстрації. 
Відповідно до пункту 16 Порядку на транспортні засоби, які підлягають тимчасовому державному обліку, видаються тимчасові реєстраційні талони, що є дійсними в період дії правового режиму воєнного чи надзвичайного стану та протягом дев`яноста діб після його припинення або скасування, та закріплюються нові номерні знаки або номерні знаки, які були в користуванні та на даний час не закріплені за іншими транспортними засобами. Протягом дев`яноста діб із дня припинення або скасування дії правового режиму воєнного чи надзвичайного стану особи, які експлуатують транспортні засоби, що перебували на тимчасовому державному обліку в період дії правового режиму воєнного чи надзвичайного стану, зобов`язані здійснити державну реєстрацію транспортних засобів відповідно до вимог Закону України “Про дорожній рух” та цього Порядку. У разі встановлення факту обтяження такого транспортного засобу чи подання документів, інформація в яких не відповідає відомостям відповідних державних реєстрів і баз даних під час державної реєстрації, та/або транспортний засіб не зареєстровано протягом дев`яноста діб із дня припинення або скасування дії правового режиму воєнного чи надзвичайного стану, такий транспортний засіб вважається необлікованим. Транспортні засоби, які перебувають на тимчасовому державному обліку і на які видано тимчасові реєстраційні талони, знімаються з обліку в сервісних центрах МВС у зв`язку з передачею транспортного засобу отримувачем гуманітарної допомоги набувачу гуманітарної допомоги, зміною набувача гуманітарної допомоги, зміною реєстрації з державної на відомчу або у зв`язку з їх вибракуванням (списанням) у цілому з урахуванням вимог пунктів 42 та 45 цього Порядку.
З огляду на викладене, оформлення тимчасових реєстраційних талонів є одним з етапом процедури передачі транспортного засобу отримувачем гуманітарної допомоги набувачу гуманітарної допомоги та не свідчить про вчинення дій, спрямованих на відчуження транспортних засобів.
Враховуючи зазначене, підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони відчужувати, розпоряджатися та вчиняти будь-які дії щодо передачі транспортних засобів іншим особам відсутні, в умовах прямої заборони на вчинення таких дій набувачу, згідно положень чинного законодавства. 
Стосовно користування транспортними засобами колегія суддів зауважує, що заявником не надано доказів в підтвердження користування спірними автомобілями не в цілях надання гуманітарної допомоги та одне лише припущення позивача щодо можливості здійснення відповідачем зазначених вище дій не може бути прийнято судом у якості належного доказу на підтвердження викладених обставин, що узгоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність обґрунтованих мотивів та посилань на відповідні докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності невідкладного забезпечення позову. 
До того ж суд враховує особливості діяльності відповідача в умовах воєнного стану, можливість евакуаційних, рятувальних заходів, у зв`язку з чим вважає неприпустимих заборону використання транспортних засобів, цільове призначення яких евакуаційні перевезення, доставка гуманітарної допомоги, забезпечення соціального та гуманітарного супроводу вразливих груп населення, до вирішення по суті спірних відносин між сторонами, в умовах відсутності доказів нецільового використання на час розгляду завяи про забезпечення позову.
З урахуванням викладеного, колегія апеляційного суду, дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги та залишення без змін.
Враховуючи, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання залишається за скаржником.
Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Громадської організації "Звичайні люди" (вх.№295Х) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.02.2026 року у справі № 922/338/26 - залишити без задоволення.
2.Ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.02.2026 року у справі № 922/338/26 - залишити без змін.
3.Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 23.03.2026.

Головуючий суддя П.В. Демідова

Суддя О.О. Крестьянінов 

Суддя Н.О. Мартюхіна