Справа № 373/358/26
Провадження № 2/373/827/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ЗАОЧНЕ

20 березня 2026 року      м. Переяслав
Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Опанасюка І.О., 
секретаря судових засідань Бутович Я.О.,

за участі представника позивача Лопатинської Є.Ю. 

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу № 373/358/26 за позовом ОСОБА_1 до Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про скасування арешту нерухомого майна, 

встановив:
Виклад позовних вимог.
Представник позивача-адвокат Лопатинська Є.Г. звернулась з вказаним позовом до суду та просить зняти обтяження з нерухомого майна, а саме: арешт з житлового будинку АДРЕСА_1 , що зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження 11349198; дата реєстрації: 04.07.2011 р.; реєстратор: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника, б/н, 04.07.2011, 03.06.2003 р., ВДВС Переяслав-Хмельницького МРУЮ; обтяжувач: відділ державної виконавчої служби Переяслав- Хмельницького міськрайонного управління юстиції та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт вказаного житлового будинку за номером 11349198.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що позивач, звернувшись у 2025 р. до нотаріуса з наміром оформити угоду про продаж житлового будинку, отримав відмову останнього у посвідченні такого правочину з причини накладання арешту на це нерухоме майно. Як вбачається з інформації з ДРРП щодо житлового будинку 04.07.2011 р. зареєстроване обтяження (арешт) за № 11349198; реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 04.07.2011 р. за № 11349198; підставою обтяження є: постанова про арешт майна боржника, б/н, 04.07.2011, 03.06.2003 р., ВДВС Переяслав-Хмельницького МРУЮ.
Позивач 12.12.2025 про звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо підстав накладення обтяження № 11349198 на належне йому майно.
Відповідач листом № 88926 від 24.12.2025 повідомив ОСОБА_1 про відсутність юридичних підстав для отримання ним будь якої інформації щодо зазначеного обтяження, оскільки заявник не є стороною виконавчого провадження.
У відповідь на адвокатський запит ОСОБА_2 від 22.01.2026, щодо підстав накладення обтяження у виді арешту на майно належне ОСОБА_1 , відповідач надав відповідь від 27.01.2026 р. за вих. № 6719, в якій повідомляється, що арешт нерухомого майна
зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру
прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер №11349198 від
04.07.2011 року зареєстрований згідно виконавчого провадження АСВП № 25014335
про стягнення з ОСОБА_3 . Станом на 26.01.2026 року вище вказане виконавче провадження знищене згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення, в зв`язку з чим надати підтверджуючі документи та більше інформації по даному виконавчому провадженню, у відділу не має можливості.
Адвокат Лопатинська Є.Г. вказує, що без належної перевірки і безпідставно було прийняте рішення про накладення обтяження майно належне ОСОБА_1 в рамках
виконавчого провадження АСВП № 25014335, стороною або іншим учасником якого
позивач не є, що унеможливлює реалізацію позивачем своїх прав власника вільно володіти, користуватись і розпоряджатись нерухомим майном. 

Рух справи в суді та прийняті процесуальні рішення.
Позовна заява надійшла до суду 09.02.2026.
Ухвалою від 10.02 2026 року відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання у справі на 09:00 год. 26.02.2026, та відкладене до 12.03.2026. 
В ході судового засідання було з`ясовано питання порядку розгляду даної справи в розумінні проведення судового засідання саме в порядку загального позовного провадження за правилами ЦПК України, а не в порядку судового контролю у відповідності до ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження" у відповідності до розділу VII ЦПК України, або ж за правилами КАС України. 
З урахуванням пояснень сторін та матеріалів справи, вирішення спору в порядку передбаченому розділу VII ЦПК України, або ж за правилами КАС України не можливо, оскільки ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження і не є боржником, а відтак не є суб`єктом звернення до суду в порядку ст. 447-1 ЦПК України та КАС України, а отже, суд встановив відсутність підстав для застосування положень п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Ухвалою від 12.03.2026 було завершене підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті на 10 год. 00 хв. 20 березня 2026 року.
В ході підготовчого судового засідання, висловлюючи позицію щодо визнання позовних вимог, представник відповідача підтвердила що за інформацією, яка наявна у Переяславському ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ), ОСОБА_1 не був і не є стороною виконавчого провадження АСВП № 25014335. Виконавче провадження АСВП № 25014335, боржником у якому є ОСОБА_3 , на даний час знищене. 
Будь – які інші виконавчі провадження, за якими міг би накладатись арешт на майно ОСОБА_1 у відділі відсутні, як відсутня і інформація про такі провадження.
Не зважаючи на це, в ході підготовчого судового засідання, ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала. 
Відзив на позов суду не подано.
Представник позивача не заперечила щодо проведення розгляду справи в порядку ст. ст. 280 – 284 ЦПК України (заочний розгляд).
Судом ухвалено проводити заочний розгляд справи.

Позиція учасників провадження.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити посилаючись на Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які гарантують право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, а також на ст.ст. 316, 317, 319, 321, 328, 386 ЦК України та ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Просила, в разі задоволення позовних вимог, стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1331,20 грн.
Представник відповідача в судове засідання не прибула. 

Судом встановлено наступне.
Відповідно до відомостей з Інформація з ДРРП (інформаційна довідка № 460767308) обтяження за реєстраційним номером №11349198 від 04.07.2011 року зареєстрований згідно виконавчого провадження АСВП№ 25014335 про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 .
Власником домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , який набув право власності на підставі договору купівлі-продажу, № 528, 29.06.2011, що підтверджено витягом з Реєстру речових прав на нерухоме майно.
Позивач не є стороною (боржником або стягувачем) у виконавчому провадженні АСВП№ 25014335, що підтверджено відповіддю начальника Переяславському ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) №88926 від 24.12.2025 на заяву Тіунова А.Ю. про зняття обтяження
Боржником за виконавчим провадженням АСВП № 25014335 є ОСОБА_3 ; станом на 26.01.2026 року, виконавче провадження АСВП № 25014335 знищене, згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення, що підтверджено відповіддю на адвокатський запит №6719 від 27.01.2026. 

Норми права застосовані судом.
Згідно статті 41 Конституції України, якою встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений.
Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно часини 1, 2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Стаття 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.
Отже, звернення до суду власником майна, який не є стороною виконавчого провадження, з вимогою про скасування арешту є видом негаторного позову та є правильним способом захисту.

Висновки суду.
Виконавче провадження АСВП№ 25014335 про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 .
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 не є сі не був стороною у виконавчому провадженні АСВП№ 25014335.
Договір купівлі-продажу домоволодіння, на яку посилається позивач як на підставу набуття права власності на нерухоме майно, був укладений до накладення арешту державним виконавцем та до обтяження майна у виді накладення арешту.
Будь яких даних, які б підтверджували правомірність та обґрунтованість накладення арешту на майно належне  ОСОБА_1 , суду не надано.
Відомості про обтяження що містяться в ДРРП не стосуються власника вказаного майна.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що підстав для обмеження речових прав обтяження у вигляді накладення арешту на нерухоме майно позивача не існує, накладене обтяження у виді арешту майна порушує його права, як власника, а тому позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Іншого способу зняти наявну заборону немає.
За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

Вирішення судових витрат.
Судовий збір сплачений позивачем у розмірі 1331 грн 20 коп., відповідно до квитанції 1273 від 02.02.2026, підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень статті 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 430, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити. 
Зняти обтяження з нерухомого майна, а саме: арешт з житлового будинку 
АДРЕСА_1 , що зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження 11349198; дата реєстрації: 04.07.2011 р.; реєстратор: Київська
обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника, б/н, 04.07.2011, 03.06.2003 р., ВДВС Переяслав-Хмельницького МРУЮ; обтяжувач: відділ державної виконавчої служби Переяслав- Хмельницького міськрайонного управління юстиції та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт вказаного житлового будинку за номером 11349198.

Стягнути з Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Переяславським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 ,РНОКПП НОМЕР_1 ;
відповідач – Переяславський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) юридична адреса: вул. Оболонна, 2-В, м. Переяслав Бориспільського району Київської області, 08400, код ЄДРПОУ 34856291. 

Рішення суду не проголошувалось в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Суддя І. О. Опанасюк