Провадження № 2/742/1024/26 
Єдиний унікальний № 742/380/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року  м.Прилуки  
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретарів судових засідань Шептун В.В., Харченко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача – адвокат Жабко Наталія Олександрівна до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
установив:
Представник позивача звернувся до суду, через електронний суд, з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 липня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано.
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 серпня 2012 року було стягнено щомісячно із ОСОБА_2 на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) на утримання і до повноліття дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 02 вересня 2016 року позивач зареєструвала шлюб та змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ». У зв`язку з тим, що дочка ОСОБА_4 у листопаді 2024 року переїхала на постійне місце проживання до батька, то ОСОБА_2 звернувся до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з позовною заявою до мене про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів з матері.
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 08 квітня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 було задоволено повністю: звільнено ОСОБА_2 від обов`язку сплати аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання і до повноліття дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь її матері – ОСОБА_1 ; відкликано з Прилуцького відділу ДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчий лист №2/2517/1198/12, виданий 8 серпня 2012 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 , аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання і до повноліття дочки ОСОБА_3 , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнено з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11 грудня 2024 року; рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць - підлягало негайному виконанню. Рішення суду набрало законної сили 20.05.2025 року і ОСОБА_2 пред`явив виконавчий лист №2/742/417/25 від 21.05.2025 року до примусового виконання.
Постановою старшого державного виконавця Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Молошної Л.І. від 22 травня 2025 року було відкрите виконавче провадження №78160080 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 .
У липні місяці 2025 року донька ОСОБА_4 повернулася на постійне місце проживання до ОСОБА_1 і до сьогоднішнього дня проживає з нею, при цьому вона продовжує сплачувати аліменти на утримання доньки. Дочка ОСОБА_4 виявила бажання проживати разом з позивачем ОСОБА_1 та молодшою сестрою. Згідно Витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_3 з 09.06.2017 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно Довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Товариство співвласників багатоквартирного будинку «КОМФОРТ» №2501 від 12.01.2026 року ОСОБА_3 прописана та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно власноруч написаної заяви ОСОБА_3 підтвердила, що з 07.07.2025 року вона проживає та бажає і надалі проживати разом із мамою.
Вважає, що ОСОБА_2 має можливість надавати грошові кошти на утримання своєї неповнолітньої дочки в силу свого працездатного віку, задовільного стану здоров`я і постійного достатнього заробітку. Він має постійне місце роботи, отримує заробітну плату на рівні більше середньої, а тому достатнім було б стягнення аліментів на утримання дочки у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить: звільнити її від сплати аліментів, стягутих згідно рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.04.2025, з дня пред`явлення позову до суду; відкликати виконавчий лист; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 19 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, яке відкладено до 24 лютого 2026 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 лютого 2026 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 23 квітня 2026 року.
Позивач та представник позивача адвокат Жабко Н.О. у судове засідання не з`явились, проте від її представника надійшла зава про проведення судового засідання без присутності позивача та його уповноваженого представника. Позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити у повному обсязі. Стягнути із відповідача судові витрати по даній справі.
Відповідач у судове засідання також не з`явився, проте подав заяву згідно з якої проти позовних вимог щодо звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів та стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини його доходів не заперечує, а також не заперечує щодо сплати судового збору. Щодо стягнення правничої допомоги заперечує в повному обсязі оскільки сума є неправомірною.
 
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06 вересня 2008 року (а.с.9).
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 02 вересня 2016 року вбачається, що 02 вересня 2016 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було укладено шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 » (а.с.10).
Рішенням Прилуцького міськрайонного районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2025 року по справі №742/7041/24 (провадження №2/742/417/25) звільнено ОСОБА_2 від обов`язку сплати аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання і до повноліття дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь її матері – ОСОБА_1 ; відкликано з Прилуцького відділу ДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчий лист №2/2517/1198/12, виданий 8 серпня 2012 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 , аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання і до повноліття дочки ОСОБА_3 , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11 грудня 2024 року; рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць - підлягало негайному виконанню (а.с.12, зворот).
21 травня 2025 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області на виконання рішення суду по справі №742/7041/24 (провадження №2/742/417/25) було видано виконавчий лист в частині стягнення з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11 грудня 2024 року (а.с.16, зворот).
Згідно з копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 22 травня 2025 року, державним виконавцем Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на підставі виконавчого листа №2/742/417/25 виданого Прилуцьким м/р судом 21.05.2025, було відкрито виконавче провадження №78160080 про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11 грудня 2024 року (а.с.15).
Відповідно до Витягу з реєстру Прилуцької територіальної громади №2026/000475110 від 12.01.2026, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 16 вересня 2016 року (а.с.8).
Відповідно до Витягу з реєстру Прилуцької територіальної громади №2026/000475471 від 12.01.2026, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 29 травня 2017 року (а.с.17).
Відповідно до Витягу з реєстру Прилуцької територіальної громади №2026/000475056 від 12.01.2026, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 09 червня 2017 року (а.с.14).
Згідно з копії письмової заяви ОСОБА_3 від 12 січня 2026 року, остання повідомляє, що з 07.07.2025 проживає та бажає проживати і надалі разом з мамою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.18).
Відповідно до копії довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» від 12 січня 2026 року, за адресою: АДРЕСА_1 прописані та мешкають ОСОБА_1 (мати), ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 (донька), ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.14).
Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені п.3 ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналогічна вимога відображається у положеннях ст. 273 СК України, а саме якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.
Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що донька ОСОБА_4 перестала проживати разом з батьком, що означає зміну сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, а тому враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення позивача від стягнення аліментів на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 квітня 2025 року. Такий спосіб захисту не виходить за межі заявлених позовних вимог, оскільки фактично врегульовує виниклі правовідносини між сторонами щодо утримання спільної дитини.
Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання.
Отже, саме з моменту звернення з відповідним позовом до суду, суб`єктивні права позивача підлягають захисту в судовому порядку.
Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, у рахуванням того, що аліменти є місячними платежами для забезпечення поточних потреб дитини, а тому слід запобігти необґрунтованому перерахуванню відповідачу аліментів за період, коли з нею дитина не проживала і знаходилась у платника аліментів. Тому суд доходить до висновку, що припинення стягнення аліментів слід здійснити з дати подання позову до суду, тобто з 15 січня 2026 року.
Суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04 вересня 2019 року (справа №711/8561/16), 03 лютого 2021 року (справа №520/21069/18), відповідно до яких, за своєю суттю аліменти – це кошти, покликані забезпечити дитину всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.
Враховуючи правову природу аліментів, їхній цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення на користь того з батьків, з ким проживає дитина, керуючись принципом якнайкращих інтересів дитини, суд повинен оцінювати при вирішенні цього спору наявність підстав для стягнення аліментів на користь одного з батьків.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання спільної дитини, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.
Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до п.17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.
Частиною 1 ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Щодо розміру аліментів, то суд виходить з наступного.
Суд враховує, що обов`язок по доказуванню позовних вимог, їх розміру, та по доказуванню тих обставин, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, покладається саме на позивача.
У відповідності до ч.7 ст. 81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази.
Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст. 188 СК України, не встановлено.
Відповідач та позивач повинні у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально.
Таким чином, з урахуванням визнання позову, принципів розумності та справедливості суд визначає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що у достатній мірі відповідає заявленим позивачем потребам утримання дитини, а також не є заздалегідь непомірними для їх сплати відповідачем.
Стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька, матері має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками.
Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме обставинам справи, вимогам закону, інтересам дитини та не порушить прав сторін.
Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.
Враховуючи положення ст. 191 СК України, аліменти підлягають стягненню від дня пред`явлення позову, тобто з 16 січня 2026 року.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що згідно вимог Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за предметом спору про стягнення аліментів, проте сплатив судовий збір в розмірі 1 064 грн. 96 коп. за предметом спору про звільнення від сплати аліментів.
Так, за правилами ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідачки на користь держави належить стягнути судові витрати із сплати судового збору в розмірі 1 064 грн. 96 коп., та на користь позивача стягнути судові витрати в розмірі 1 064 грн. 96 коп.
При цьому, суд враховує, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертиз.
Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Зі змісту ст. 58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою статті 62 ЦПК визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Так, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо) (п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України).
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: договір про надання адвокатських послуг від 13.01.2026; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу (адвокатські послуги) від 13.01.2026. Згідно яких адвокатом Адвокатського об`єднання «Адвокатська контора «Логос» Жабко Н.О. було надано наступні послуги (виконано роботи): ознайомлення із документами, наданими заявником – 10 хв.; усна консультація замовника з виробленням тактики по справі – 10 хв.; складання процесуальних документів – 1 год.; представництво замовника в суді – 500 грн./ 1 судове засідання. Загальна тривалість витраченого робочого часу по справі – 1 год. 20 хв. + 1 судове засідання. Розмір мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01.01.2026 – 8 647 грн. Вартість наданих послуг складає – 4 600 грн. та 1 судове засідання 500 грн. = 5 100,20 грн.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний Суд у постанові від 28.12.2020 року у справі 640/18402/19 зробив правовий висновок, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.
Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах №923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.
Суд враховує заперечення відповідача з наведенням доводівщодо неспівмірності заявлених стороною позивача витрат на правничу допомогу зі складністю справи.
Враховуючи викладене, зважаючи на характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, урахувавши заперечення відповідача, відсутність судових засідань, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають частковому відшкодуванню у розмірі 2000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.180-183, 191 СК України, керуючись ст.ст. 10, 13, 77-81, 89, 141, 247, 258, 263-265, 273, 274 ЦПК України, -
У Х В А Л И В:
Позов  ОСОБА_1 , представник позивача – адвокат Жабко Наталія Олександрівна до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини- задовольнити.
 
Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , від обов`язку сплати аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, на користь ОСОБА_2 згідно рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 квітня 2025 року, з дня пред`явлення позову 15 січня 2026 року.
Відкликати з Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчий лист №2/742/417/25, виданий 21 травня 2025 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 15 січня 2026 року.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , сплачений судовий збір в розмірі 1 064 грн. 96 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.
Стягнути із  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь держави судовий збір в розмірі 1 064 грн. 96 коп.
Рішення, в частині стягнення аліментів за один місяць, підлягає до негайного виконання.
Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА