Справа № 487/8094/25 
Провадження № 2/487/552/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2026 м. Миколаїв
Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Бобрової І.В., за участю секретаря судового засідання Богатої А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу № 487/8094/254 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, третя особа – приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельянова Олена Валеріївна про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

24.10.2025 представник позивачки – адвокат Носов О.М. звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, а саме – доплату до пенсії по перерахунку у розмірі 324117,36 грн., яка не була одержана ОСОБА_2 за життя; зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії по перерахунку, яка належала її чоловікові ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не була ним одержана за життя, у розмірі 324117,36 грн.
Вимоги позову мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки – ОСОБА_2 , у зв`язку з чим його дружина – ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Ємельянової О.В. із заявою про прийняття спадщини та 22.08.2024 одержала витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи № 72876681. Крім того 16.04.2025 позивачка звернулась до приватного нотаріуса із заявою про одержання свідоцтва про право на спадщину за законом на доплату до пенсії по перерахунку, проте нотаріусом у постанові їй було відмовлено у вчинені такої нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що вказані гроші у вигляді доплати до пенсії по перерахунку не враховуються до складу спадщини та позивачка мала права на отримання таких грошей тільки за її зверненням, поданим до ГУ ПФУ в Миколаївській області не пізніше 6 місяців після смерті чоловіка. Враховуючи те, що, на думку позивача, така позиція ГУ ПФУ в Миколаївській області та нотаріуса суперечить положенням чинного законодавства та висновкам Верховного Суду, представником позивачки було подано вказаний позов для захисту її порушених прав.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2025 головуючим суддею у справі визначено Боброву І.В.
Суд своєю ухвалою від 06.11.2025 відкрив провадження та призначив справу до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження.
05.01.2026 від представника відповідача – ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що сума пенсії за перерахунком, яка не була отримана ОСОБА_2 у зв`язку з його смертю, та на яку позивачка просить визнати за нею право власності, не включається до складу спадщини, тобто такі відносини не є спадковими і до них не застосовуються норми спадкового права. Крім того вказала, що сума недоотриманої пенсії може бути виплачена членам сім`ї, визначеним у ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якщо звернення від них надійшло не пізніше шести місяців після смерті пенсіонера. Враховуючи те, що заява до ГУ ПФУ надійшла від позивачки після шести місяців з дати смерті ОСОБА_2 , тому на думку представника відповідача, немає підстав нарахування та виплати недоодержаної пенсії позивачці.
Суд своєю ухвалою від 29.01.2026 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання представник позивачки – адвокат Носов О.М. не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення. 
Представник відповідача – Федосова О.В. у судове засідання не з`явилася, надала відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні та провести розгляд справи без її участі.
Третя особа – приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ємельянова О.В. у судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі.
Суд, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, доходить до такого висновку.
У судовому засіданні встановлено, що з 23 грудня 1967 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 23.12.1967.
ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Миколаївський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 04.09.2023 у справі № 400/9631/23 позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнив. Зобов`язав ГУ ПФУ в Миколаївській області перерахувати та виплатити з 01 квітня 2019 року пенсію ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 9/1/2771 від 13.04.2023 з урахуванням додаткової видів грошового забезпечення з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеної станом на 05.03.2019, з урахуванням раніше виплачених сум, та виплатити різницю між нарахованою та виплаченою пенсією з 01.07.2019 по день проведення перерахунку. 05.10.2023 вказане судове рішення набрало законної сили. 
На виконання зазначеного вище рішення суду 05.10.2023 Миколаївським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист по адміністративній справі № 400/9631/23.
24.11.2023 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Квашенком С.С. було відкрито виконавче провадження № 73420616 на підставі виконавчого листа № 400/9631/23 від 05.10.2023.
Відповідно до розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії, за пенсійною справою № ЮН 32514 за дорученням № Д ЮН32514/3 розмір доплати по перерахунку за рішенням суду пенсіонеру ОСОБА_2 склав 324117,36 грн.
У листі ГУ ПФУ в Миколаївські області від 08.12.2023 повідомило, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Кошти на виплату заборгованості по ОСОБА_2 не виділялись, виплата за рішенням від 04.09.2023 буде проведена після відповідних бюджетних асигнувань. 
Згідно з копією свідоцтва про смерть від 02.07.2024 серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
22 серпня 2024 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельяновою О.В. за заявою ОСОБА_1 заведено спадкову справу № 61/2024 щодо спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.01.2025, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельяновою О.В. серії НТК № 152399, ОСОБА_1 успадкувала 1/5 частки у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 .
16 квітня 2025 року ОСОБА_1 як спадкоємець за законом звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельянової О.В. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію за життя її покійним чоловіком ОСОБА_2 .
Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу у Миколаївській області Ємельяновою О.В. у постанові від 16.04.2025 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоодержану пенсію, що залишилась після смерті чоловіка – ОСОБА_2 з посиланням на лист ГУ ПФУ в Миколаївській області від 26.11.2024 про відсутність станом на 25.11.2024 сум недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , які входять до складу спадщини.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Частинами другою та третьою статті 61 Закону № 2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:
- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (зокрема, постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).
Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати (постанова Верховного Суду у складі колегії судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 січня 2024 року у справі № 295/4158/23).
Отже, враховуючи, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.09.2023 у справі № 400/9631/23, яке набрало законної сили, зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області перерахувати та виплатити з 01 квітня 2019 року пенсію ОСОБА_2 , однак суми пенсії, що належали спадкодавцю, залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, а також те, що позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, яка у встановлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , суд доходить до висновку, що ОСОБА_1 успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України у тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.
Аргументи представника відповідача про те, що сума недоотриманої пенсії не входить до складу спадщини, є неспроможними, оскільки сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій пенсійного фонду, який не виконував у добровільному порядку судове рішення, що набрало законної сили, і яким пенсійний орган було зобов`язано провести нарахування та виплату підвищення до пенсії. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 673/393/19, від 27 серпня 2020 року у справі № 804/536/18.
Разом з цим помилковими є доводи представника відповідача і про виключне застосування статті 61 Закону № 2262-ХІІ, оскільки наведена норма регулює порядок виплати недоодержаних сум членам сім`ї у шестимісячний строк, однак не містить заборони на спадкування таких сум у разі їх невиплати та незвернення визначених осіб.
Таким чином, враховуючи викладене вище, з метою захисту прав позивачки, суд доходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3241,17 грн.
Керуючись ст. 4, 5, 76, 77, 81, 137, 141, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, третя особа – приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельянова Олена Валеріївна про визнання права власності на спадкове майно – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на доплату пенсії по перерахунку у розмірі 324117,36 грн після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виплатити ОСОБА_1 доплату пенсії по перерахунку у розмірі 324117,36 грн, яку недоотримав за життя її чоловік ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3241,17 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресо: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, ЄДРПОУ 13844159, місце знаходження: м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1.
Третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельянова Олена Валеріївна, місце знаходження: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 136, оф. 39. 
Повне судове рішення буде складено 13.04.2026.

Головуючий суддя І. В. Боброва