Справа № 560/2626/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

23 квітня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову 090202 від 19.11.2025 року про накладення адміністративно-господарського штрафу на ОСОБА_1 Відділом державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19 листопада 2025 року відділом державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області винесено оскаржувану Постанову № 090202 про застосування адміністративно-господарського штрафу в якій зазначається, що ОСОБА_1 22.10.2025 о 10 год. 10 хв. Чернівецька обл., А/Д Н-03, 306 км. порушено вимоги ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч.1 ст. 60 ЗУ "Про автомобільний транспорт" згідно Акту проведення рейдової перевірки від 22.10.2025 № ЕАР008380 та стягнуто з ОСОБА_1 адміністративно-господарський штрафу у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок. Позивач вважає, що ця постанова не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи, а відтак має бути визнана протиправною та скасована.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження по справі без виклику (повідомлення) сторін.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що позивач на момент проведення перевірки здійснював нерегулярні пасажирські перевезення за маршрутом м. Хмельницький - м. Чернівці - м. Хмельницький, транспортним засобом, який обладнаний аналоговим тахографом, встановлено відсутність реєстраційних листків режиму праці та відпочинку - тахокарти у водія ОСОБА_2 за 21.10.2025 року. 20.10.2025 року, 16.10.2025 року. 15.10.2025 року. 14.10.2025 року, 13.10.2025 року, 12.10.2025 року, 11.10.2025 року, 10.10.2025 року, 09.10.2025 року, 08.10.2025 року, 07.10.2025 року, 06.10.2025 року, 05.10.2025 року. 04.10.2025 року, 03.10.2025 року, 02.10.2025 року, 01.10.2025 року. 30.09.2025 року. 29.09.2025 року, 28.09.2025 року. 27.09.2025 року, 26.09.2025 року, 25.09.2025 року та 24.09.2025 року. Чим порушено вимоги статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній просить задовольнити позовні вимоги. 
Представник відповідача надав до суду заперечення на відповідь на відзив.
Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.
Суд встановив, що 22.10.2025 року старшим державним інспектором проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки IVECO, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , та складено Акт ЕА Р008380 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Під час перевірки виявлено порушення, а саме: відсутні реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водія(їв), тахокарти за п.6.1. ПЗУ № 340 від 07.06.2010 року пп.6 п.1 Розділ II наказу Мінрозвитку № 703 від 16.04.2025 року ст. 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт" - відсутні реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водія (їв), тахокарти за 24.09.2025, 25.09.2025, 26.09.2025, 27.09.2025, 28.09.2025, 29.09.2025, 30.09.2025, 01.10.2025, 02.10.2025, 03.10.2025, 04.10.2025, 05.10.2025, 06.10.2025, 07.10.2025, 08.10.2025, 09.10.2025, 10.10.2025, 11.10.2025, 12.10.2025, 13.10.2025, 14.10.2025, 15.10.2025, 20.10.2025, 21.10.2025, в тому числі порушення відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", абзац 3 частина 1.
Постановою №090202 про накладення адміністративно-господарського штрафу від 19.11.2025 року Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та накладено адміністративно-господарський штрафу у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Вважаючи постанову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі Закон №2344-ІІІ).
Статтею 2 Закону №2344-ІІІ передбачено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.
Відповідно до ст.18 Закону №2344-ІІІ, з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
Відповідно до ч.4 ст.6 Закону №2344-ІІІ, реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
На виконання вимог абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі Положення №103).
Відповідно до п.1 Положення №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно з п.п.1, 3 п.4 Положення №103, основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.
Як зазначено у п.8 Положення №103, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Статтею 6 Закону №2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567; в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин).
Відповідно до п.12.Порядку №1567, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.
Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин (п.13 Порядку №1567).
Згідно з п.14 Порядку №1567, рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Відповідно до про абз.абз.4, 10 п.15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода), додержання водієм режиму праці та відпочинку.
Суд зазначає, що позивач на момент проведення перевірки здійснював нерегулярні пасажирські перевезення за маршрутом м. Хмельницький - м. Чернівці - м. Хмельницький, транспортним засобом, який обладнаний аналоговим тахографом, встановлено відсутність реєстраційних листків режиму праці та відпочинку - тахокарти у водія ОСОБА_2 за 21.10.2025 року, 20.10.2025 року, 16.10.2025 року, 15.10.2025 року, 14.10.2025 року, 13.10.2025 року, 12.10.2025 року, 11.10.2025 року, 10.10.2025 року, 09.10.2025 року, 08.10.2025 року, 07.10.2025 року, 06.10.2025 року, 05.10.2025 року, 04.10.2025 року, 03.10.2025 року, 02.10.2025 року, 01.10.2025 року, 30.09.2025 року, 29.09.2025 року, 28.09.2025 року, 27.09.2025 року, 26.09.2025 року, 25.09.2025 року та 24.09.2025 року, чим порушено вимоги статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Відповідно до статті 1 та статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - це суб`єкт господарювання, який надає послуги з перевезення пасажирів або вантажів транспортними засобами на законних підставах.
Суд зазначає, що під час проведення рейдової перевірки 22.10.2025 року водієм транспортного засобу IVECO д/н НОМЕР_2 було надано документи, які прямо підтверджують, що саме ФОП ОСОБА_1 є автомобільним перевізником у спірних правовідносинах, а саме: ліцензію серії AT №593797, видану Міністерством транспорту та зв`язку України, в якій ОСОБА_1 зазначений як особа, якій дозволено здійснювати внутрішні перевезення пасажирів автобусами. Наявність чинної ліцензії свідчить про статус позивача як суб`єкта господарювання, який здійснює діяльність з перевезення пасажирів. Заявку на погодження маршруту перевезення організованої групи, подану від ФОП ОСОБА_1 , у якій прямо зазначено, що саме він здійснює відповідне перевезення. Договір про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів від 20.10.2025 року, в якому перевізником визначений ФОП ОСОБА_1 .
Суд вважає, що в даному випадку саме позивач виступає стороною договірних відносин із замовником перевезення, є ліцензованим суб`єктом господарювання та організатором перевезення. Факт того, що безпосереднє керування транспортним засобом здійснював водій ОСОБА_2 , не змінює правової природи спірних відносин та не звільняє перевізника від відповідальності.
Згідно зі статтею 48 Закону № 2344-ІП автомобільні перевізники та водії зобов`язані мати та пред`являти під час перевірки документи, передбачені законодавством, у тому числі документи щодо режиму праці та відпочинку водіїв. Обов`язок забезпечення наявності таких документів покладається саме на автомобільного перевізника як суб`єкта господарювання, що організовує перевезення та використовує працю водія.
Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІП адміністративно-господарська відповідальність застосовується до автомобільного перевізника за надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначено законом.
Посилання позивача на те, що він не перебував у транспортному засобі під час перевірки, є юридично неспроможним, оскільки закон не ставить застосування відповідальності у залежність від фізичної присутності перевізника в автобусі.
Також доводи щодо того, що постанова не конкретизує відсутні документи, не відповідають дійсності, оскільки в постанові Л® 090202 від 19.11.2025 року прямо зазначено порушення - відсутність реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водія (тахокарт) за визначений період. Обов`язок їх зберігання та забезпечення наявності встановленій законодавством і покладається на перевізника.
Суд зауважує, що особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника. При цьому, основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення.
Отже, у кожному конкретному випадку при визначенні суб`єкта, який має відповідати за порушення законодавства про автомобільний транспорт уповноважений контролюючий орган встановлює таку особу саме на підставі тих документів, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22.12.2023 у справі № 140/6451/22.
Законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів фактично не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності в тому числі інших документів, передбачених законодавством.
Відсутність усіх необхідних документів, визначених положеннями Закону № 2344- III, на момент проведення рейдової перевірки, знайшло своє відображення в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № ЕАР 008380 від 22.10.2025 року.
Згідно Акту №ЕАР 008380 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 22.10.2025, зокрема встановлено, що під час перевірки виявлено порушення ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт", під час здійснення нерегулярних пасажирських перевезень транспортним засобом у водія, на момент проведення перевірки, були відсутні тахокарти за 21.10.2025 року, 20.10.2025 року, 16.10.2025 року, 15.10.2025 року, 14.10.2025 року, 13.10.2025 року, 12.10.2025 року, 11.10.2025 року, 10.10.2025 року, 09.10.2025 року, 08.10.2025 року, 07.10.2025 року, 06.10.2025 року, 05.10.2025 року, 04.10.2025 року, 03.10.2025 року, 02.10.2025 року, 01.10.2025 року, 30.09.2025 року, 29.09.2025 року, 28.09.2025 року, 27.09.2025 року, 26.09.2025 року, 25.09.2025 року та 24.09.2025 року, чим порушено cт. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Суд зазначає, що за відсутності документів, в даному випадку протоколу перевірки та адаптації тахографа до ТЗ, щоденного реєстраційного листка (тахокарти), на підставі яких виконуються вантажні перевезення, до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Такі висновки зазначені у Постанові Верховного суду від 11 лютого 2020 року у справі №820/4624/17.
Відповідно до п.1.4 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затв. наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010р., картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі; контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).
Пунктом 3.3 розділу ІІІ цієї Інструкції передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Відповідно до п.3.5 розділу ІІІ зазначеної Інструкції перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.
Окрім цього, 11.10.2005 р набув чинності Закон України № 2819-IV від 07.09.2005р. «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)».
20.12.2010 набрала чинності Поправка № 6 до ЄУТР у частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності тахокарт - надання Бланка підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.
Частиною 8 ст.53 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
Суд зазначає, що зазначаємо, що під час проведення рейдової перевірки водієм було пред`явлено бланк підтвердження діяльності
Однак у бланку підтвердження діяльності зазначено період з 25.09.2025 по 22.10.2025 включно, тоді як перевірка проводилась 22.10.2025 року. Таким чином, документ охоплює дату проведення перевірки, що саме по собі ставить під сумнів достовірність відображених у ньому відомостей щодо режиму праці та відпочинку водія, оскільки на момент здійснення рейдової перевірки робочий день ще тривав і не міг бути належним чином підсумований.
При цьому, зазначений бланк не містить підпису водія, що є обов`язковим реквізитом такого документа. Відсутність підпису позбавляє його належної юридичної сили та не дає можливості вважати його належним і допустимим доказом у розумінні процесуального законодавства.
Також, зміст бланка суперечить іншим документам, а саме тахокартам за 17.10.2025, 18.10.2025 та 19.10.2025 року. Наявність тахокарт за вказані дати свідчить про здійснення водієм відповідної діяльності у зазначений період, що не узгоджується з інформацією, відображеною у бланку підтвердження діяльності.
З огляду на викладене, бланк підтвердження діяльності не може вважатися належним та достовірним доказом дотримання вимог законодавства щодо режиму праці та відпочинку водія.
Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що оскільки під час проведення рейдової перевірки 22.10.2025 року водієм здійснювалося фактичне перевезення пасажирів, що підтверджується наданими під час перевірки документами (ліцензія, договір, заявка на маршрут) та при цьому у водія були відсутні обов`язкові документи, а саме тахокарти за визначений період, що і зафіксовано в акті перевірки, а тому вчинене ним порушення щодо відсутності обов`язкових документів під час здійснення перевезення на момент перевірки, повністю відповідає змісту статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За приписами ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
За результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що спірна постанова відповідає критеріям обґрунтованості та розсудливості, прийнята з урахуванням усіх обставин, а тому є правомірною та скасуванню не підлягає.
Вищенаведене є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови №090202 від 19.11.2025 року про застосування адміністративно-господарського штрафу - відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) 	
Відповідач:	Державна служба України з безпеки на транспорті в особі управління державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області (вул. Соборна, 75,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29005 , код ЄДРПОУ - 39816845) 	

Головуючий суддя 		О.П. Шевчук