Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.03.2026  	Справа №607/2497/26 Провадження №2-а/607/146/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючої судді Позняка В.М., 
за участю секретаря судового засідання Козак О.Є., представника позивача – Трача В.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трач Віктор Іванович, звернувся в суд із позовом до  ІНФОРМАЦІЯ_1 , просить поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, як такий, що пропущено з поважних причин; скасувати постанову №R299284 від 14.01.2026 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.; закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст .210-1 КУпАП.
Позов обґрунтовано тим, що його безпідставно притягнули до адміністративної відповідальності за не проходження ВЛК, оскільки він є особою з інвалідністю третьої групи довічно, тому на нього цей обов`язок не поширюється. 25.06.2025 йому надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації. Окрім того, вказує, що відповідачем було порушено його право на отримання правничої допомоги під час розгляду справи, а справа розглядалася за його відсутності. З цих підстав вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
Відповідач, будучи належним чином сповіщений про зміст позовної заяви та відкриття провадження у справі, не скористався правом на подання відзиву.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.02.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив його задовольнити. 
Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду даної справи та розгляду справи без його участі не подавав. У встановлений судом строк відзиву не подав та із клопотанням про продовження строку на його подання не звертався.
Судом установлено, що відповідно до довідки № 6461 від 25.06.2025, виданої начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , 1975 року народження, надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 2 частини першої статті 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку з визнанням в установленому порядку особою з інвалідністю, на строк до 24.06.2026.
Постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 № R299284 від 14.01.2026 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн за те, що « ОСОБА_1 не пройшов (відмовився) від проходження ВЛК (п. 2 розділу ІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку.
В матеріалах справи відсутні докази вручення позивачу копії оскаржуваної постановви від 14.01.2026. Позивач стверджує, що прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 22.01.2026, оскільки про необхідність явки його повідомили по телефону. В той день йому надали готову постанову. Доказів протилежного в матеріалах справи немає. А з позовом до суду представник позивача звернувся 03.02.2026. Тому суд доходить переконання, що строк оскарження постанови необхідно поновити.
Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП).
Частинами першою та другою статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно зі статтею 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи, серед іншого, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони № 3 від 01.01.2024, протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, щодо особи, яка не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки підтвердних документів про отримання особою виклику.
Протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, якщо особа подала відповідну заяву, в якій вона не оспорює допущене порушення, та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності (далі - заява про визнання правопорушення).
Відповідачем не надано доказів складання такого протоколу та вручення його копії позивачу, як і не надано доказів відсутності підстав для його складання, відповідно до Розділу ІІ вказаної Інструкції.
Згідно із пунктом 11 Розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони № 3 від 01.01.2024, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення
Відповідно до частини другої статті 283 КУпАП, постанова повинна містити:  найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;  дату розгляду справи;  відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;  опис обставин, установлених під час розгляду справи;  зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;  прийняте у справі рішення.
Частиною третьою статті 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частиною третьої цієї статті КУпАП передбачено особливо кваліфікований склад цього проступку, який полягає у вчиненні дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.
Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, які саме правила (норми законодавства) про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію порушила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Всупереч вимог статті 283 КУпАП, в постанові № R299284 від 14.01.2025 не викладено обставин, установлених під час розгляду справи.
Зокрема, у постанові не вказано в який період ОСОБА_1 був зобов`язаний пройти ВЛК та дату вчинення ним правопорушення.
Окрім того, в постанові не зазначено в силу яких обставин ОСОБА_1 зобов`язаний був проходити ВЛК відповідно до п. 2 розділу ІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», а саме - чи був він визнаний обмежено придатними до військової служби.
Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючисьзакономі правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Відповідно достатті 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом з`ясовано, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що ОСОБА_1 не пройшов (відмовився) від проходження ВЛК (п. 2 розділу ІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист»).
Суд не погоджується з висновками про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.
За приписами статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період – період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.
Відповідно достатті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII(далі - Закон №3543-XII) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до п. 2 Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 12 лютого 2025 року № 4235-IX установлено, що «громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».
Разом з тим, відповідачем не надано доказів того, що ОСОБА_1 був визнаний обмежено придатними до військової служби, в силу чого в нього виник обов`язок щодо проходження ВЛК, передбачений пунктом 2 розділу ІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». 
Натомість, суд встановив, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 01.07.2024, виданим УСП Тернопільської міської ради.
Окрім того, ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункут 2 частини першої статті 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що підтверджується довідкою № 6461 від 25.06.2025, виданою начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За таких обставин, суд встановив, що на ОСОБА_1 не поширювався обов`язок, встановлений п. 2 Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 12 лютого 2025 року № 4235-IX, щодо проходження до 5 червня 2025 року повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби, оскільки вказаною нормою закону встановлено вийняток для осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною четвертою статті 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
У зв`язку з ненаданням відповідачем під час розгляду справи відзиву на позов, а також жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд позбавлений можливості встановити наявність у його діянні складу адміністративного правопорушення.
Натомість позивач заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
У постанові від 08.07.2020 у справі 463/1352/16-а Верховний Суд звертає увагу на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Підсумовуючи викладене в сукупності, суд доходить висновку, що відповідачем «поза розумним сумнівом» не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи встановлені судом обставини, з огляду на наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що постанову № R299284 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 14.01.2026 слід скасувати, а провадження у справі закрити.
Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини сьомої статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Судом установлено, що граничний строк проходження позивачем повторного медичного огляду Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 12 лютого 2025 року № 4235-IX визначено до 05.06.2025.
Відтак, навіть за умови наявності у його діях ознак адміністративного правопорушення, таке правопорушення могло вважатися вчиненим з 06.06.2025, тобто з наступного дня після спливу встановленого строку.
Водночас правопорушення, яке полягає у невиконанні обов`язку пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби у визначений строк, не є триваючим, оскільки пов`язане з пропуском конкретно встановленого строку.
Отже, перебіг строку притягнення до адміністративної відповідальності починається саме з наступного дня після закінчення граничного строку виконання відповідного обов`язку.
При цьому відповідач, який має доступ до відповідних реєстрів, у т.ч. Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, мав можливість виявити факт непроходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби.
Оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення винесено 14.01.2026, тобто після спливу більш ніж семи місяців із дня, який може вважатися днем виявлення правопорушення.
З огляду на те, що на момент винесення постанови 14.01.2026 тримісячний строк, передбачений частиною дев`ятою статті 38 КУпАП, закінчився, відповідач був позбавлений правових підстав для накладення на позивача адміністративного стягнення.
Враховуючи те, що позов задоволено, в силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665,60 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись статтею 55 Конституції України, статтями 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд

УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Скасувати постанову ТВО начальника  ІНФОРМАЦІЯ_1 №R299284 від 14.01.2026, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, а провадження у справі закрити.
Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань  ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Реквізити сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 , місцезнаходження – АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя	В. М. Позняк