ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 607/12309/24	Головуючий у 1-й інстанції 	
Провадження № 22-з/4817/11/26 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

Д О Д А Д К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 

розглянувши у письмовому провадженні у м.Тернополі заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Моленя Ростислава Богдановича про ухвалення додаткової постанови у цивільній справі №607/12309/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2025 року, ухвалене суддею Стельмащуком П.Я., повний текст якого складено 10 квітня 2025 року, та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 травня 2025 року, ухвалене суддею Стельмащуком П.Я., повний текст якого складено 01 травня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Великоберезовицька селищна рада, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини,
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Тернопільського апеляційного суду перебувала вказана вище цивільна справа.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 16 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 — залишено без задоволення, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2025 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 травня 2025 року — залишено без змін.
23 лютого 2026 року через систему ЄСІТС представник ОСОБА_3 - адвокат Молень Р.Б. звернувся до Тернопільського апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ОСОБА_4 14697 грн витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, посилаючись на Договір про надання правничої допомоги №07/05 від 07 травня 2024 року, тарифи на обчислення вартості послуг та Акт про надання правничої допомоги від 19 лютого 2026 року, згідно з яким всього надано послуг на загальну суму 14697 грн.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши доводи заяви, колегія суддів приходить до висновку, що заява представника позивача підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Частиною 1 ст.133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 
1) договір про надання правової допомоги; 
2) довіреність; 
3) ордер; 
4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частиною 3 ст.141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно ч.ч.4-5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).
Згідно правових висновків викладених у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 у справі № 922/1964/21, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат, у томі числі, але, не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на не співмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з відзивом на апеляційну скаргу представник позивача зазначав, що у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної скарги позивач очікує понести додаткові судові витрати у розмірі 10000.00 грн та зазначив, що докази понесення адвокатських витрат разом з заявою будуть подані протягом п`яти днів після прийняття судом апеляційної інстанції рішення у даній справі.
Постанова Тернопільського апеляційного суду була ухвалена колегією суддів 16 лютого 2026 року. Оскільки п`ятий день подання заяви перепав на суботу (не робочий день), тому така була подана 23 лютого 2026 року, тобто в передбачені ч.8 ст.141 ЦПК України строки.
З наданих заявником доказів понесення судових витрат вбачається, що АО «Молень, Багранюк та партнери» було надано ОСОБА_3 адвокатських послуг за розгляд справи в суді апеляційної інстанції на суму 14697 грн.
Зокрема, згідно з Актом про надання правничої допомоги від 19 лютого 2026 року, такі послуги включать:
1) зустріч та усна консультація — 864 грн;
2) складення клопотання — 1729 грн;
3) складення відзиву на апеляційну скаргу — 5188 грн;
4) представництво інтересів Клієнта в Тернопільському апеляційному суді у справі №607/12309/24 (2 засідання) — 6916 грн.
Дослідивши надані адвокатом докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги складність справи та обсяг наданих послуг у вигляді професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн, оскільки саме така сума, на думку колегії суддів, буде відповідати критерію розумності, справедливості та виконаній адвокатом роботи.
При цьому колегія суддів зазначає, що адвокатом по суті справи було лише подано відзив на апеляційну скаргу на 4 сторінки, більшість з яких є аргументами, на які послався суд першої інстанції та посилання на законодавство, одне клопотання про долучення доказів, а також взято участь у двох судових засіданнях.
Враховуючи вищевикладене, подана заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст.ст.137, 141, 270 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Моленя Ростислава Богдановича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Ухвалити по справі додаткову постанову, якою стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені нею в суді апеляційної інстанції в сумі 10000 грн.
В задоволенні решти вимог заяви – відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 02 березня 2026 року.

Головуючий
Судді