ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3126/25  Номер провадження 22-ц/814/1555/26	Головуючий у 1-й інстанції Любчик О. В.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Панченка О.О.
суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.
при секретарі: Філоненко О.В.
за участю: позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їх представника адвоката Васильєвої Любові Миколаївни
представника відповідача Полтавського фахового коледжу транспортного будівництва адвоката Водяника Олександра Васильовича
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – адвоката Васильєвої Любові Миколаївни на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 24 листопада 2025 року ухвалене у складі головуючого судді Любчика О.В. , повний текст судового рішення виготовлено 24.11.2025 року
у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Полтавського фахового коледжу транспортного будівництва про визнання незаконними та скасування наказів про фіксацію прогулів та оголошення догани,-
В С Т А Н О В И В:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Зміст позовних вимог
У липні 2025 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Януш А.І. звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до Полтавського фахового коледжу транспортного будівництва в якому просила визнати незаконним та скасувати накази Полтавського фахового коледжу транспортного будівництва «Про фіксацію прогулу працівників» № 20-А від 16.06.2025, №22-А від 19.06.2025 щодо викладачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також п. 3 і п. 4 Наказу №24-А Полтавського фахового коледжу транспортного будівництва «Про оголошення догани працівникам» від 25.06.2025.
Позов мотивовано тим, що 19.06.2025 старший інспектор з кадрів ОСОБА_3 повідомила декільком викладачам коледжу, в тому числі і позивачам про те, що директор коледжу наказами визнав прогулом факти відсутності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та інших викладачів на робочому місці 13.06.2025 та 18.06.2025. Позивачі 20.06.2025 подали пояснення, в яких повідомили, що для викладачів немає чітко встановленого графіку перебування в приміщенні коледжу, окрім як за розкладом навчальних занять. ОСОБА_1 зазначила, що виконала в повному обсязі погодинне педагогічне навантаження на рік та здійснювала у зазначені дні методичну роботу за межами коледжу. ОСОБА_2 надав аналогічні пояснення та зазначив, що у зазначені дні їздив до автомобільного механіка та спецтехніка ОСОБА_4 з метою отримання рецензій по дипломних роботах його студентів. 20.06.2025 та 25.06.2025 позивачі зверталися із заявами-запереченнями та писали пояснення щодо відсутності на роботі. 26.06.2025 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та іншим викладачам оголосили наказ №24-А від 25.06.2025 про оголошено догани, з яким вони не погоджуються та вважають незаконним. Позивачі зазначають, що час обов`язкового перебування викладача на робочому місці визначається розкладом навчальних занять та заходами, пов`язаними з виконанням ним інших службових обов`язків, що включають навчальну, методичну, організаційну та науково-дослідну роботу, передбачену розкладом навчальних занять, індивідуальними та іншими відповідними планами у фаховому коледжі і посадовою інструкцією. Відсутність позивачів безпосередньо в приміщенні коледжу не є порушенням вимог жодного загального чи внутрішнього нормативно-правового акту, оскільки до посадових обов`язків викладача входить виконання роботи, яка не містить прив`язки до приміщення коледжу, як то участь в семінарах, погодження дипломних проектів, тощо. Вважають, що притягнення їх до дисциплінарної відповідальності відбулося безпідставно, оскільки вони сумлінно виконують посадові обов`язки, визначені посадовою інструкцією, не допускали порушення трудової дисципліни, а тому накази про фіксацію прогулів, про оголошення догани позивачам є необґрунтованими та незаконними.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 24 листопада 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Полтавського фахового коледжу транспортного будівництва про визнання незаконними та скасування наказів про фіксацію прогулів та оголошення догани відмовлено.
Рішення суду мотивовано не доведенням позивачами позовних вимог і доведенням відповідачем прогулів позивачів без поважних причин
Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги
З рішенням суду не погодилася представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – адвокат Васильєва Л.М. та подала на нього апеляційні скарги в яких просить рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 24 листопада 2025 року скасувати, ухвалити нове рішення яким визнати незаконними та скасувати:
Наказ № 20-А від 16.06.2025 « Про фіксацію прогулу працівників», яким визнана відсутність, ОСОБА_1 , 13.06.2025 на робочому місці без поважних причин та без попереднього повідомлення керівництва - прогулом ( відповідно до ст. 24 КЗпП України), зобов`язано надати пояснення, передати матеріали комісії з розгляду причин відсутності працівників на робочому місці для прийняття подальших рішень; 
Наказ № 22-А від 19.06.2025, яким визнана відсутність, ОСОБА_1 18.06.2025 на робочому місці без поважних причин та без попереднього повідомлення керівництва - прогулом ( відповідно до ст. 24 КЗпП України), зобов`язано надати пояснення, передати матеріали комісії з розгляду причин відсутності працівників на робочому місці для прийняття подальших рішень.
Пункт 3 наказу №24-А від 25.06.2025 «Про оголошення догани», яким, ОСОБА_1 викладачу, оголошену догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на робочому місці 13.06.2025 протягом всього робочого дня, 18.06.2025 протягом всього робочого дня без поважних причин. 
Стягнути з Полтавського фахового коледжу транспортного будівництва, ЄДРПОУ 01393094 на її користь витрати по справі: 1211.20 грн. судового збору та 10 000 грн. витрат на правничу допомогу понесені під час розгляду справи у суді першої інстанції. 1453.44 коп. судового збору та 7 500 грн. витрат на правничу допомогу за розгляд справи в апеляційній інстанції.
Визнати незаконними та скасувати: 
Наказ № 20-А від 16.06.2025 «Про фіксацію прогулу працівників», яким визнана відсутність, ОСОБА_2 , 13.06.2025 на робочому місці без поважних причин та без попереднього повідомлення керівництва - прогулом (відповідно до ст. 24 КЗпП України), зобов`язано надати пояснення, передати матеріали комісії з розгляду причин відсутності працівників на робочому місці для прийняття подальших рішень;
Наказ № 22-А від 19.06.2025, яким визнана відсутність, ОСОБА_2 , 18.06.2025 на робочому місці без поважних причин та без попереднього повідомлення керівництва - прогулом (відповідно до ст. 24 КЗпП України), зобов`язано надати пояснення, передати матеріали комісії з розгляду причин відсутності працівників на робочому місці для прийняття подальших рішень. 
Пункти 4 наказу №24-А від 25.06.2025 «Про оголошення догани», яким, ОСОБА_2 оголошено догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на робочому місці 13.06.2025 протягом всього робочого дня 18.06.2025 протягом всього робочого дня без поважних причин). 
Стягнути з Полтавського фахового коледжу транспортного будівництва, ЄДРПОУ 01393094 на його користь витрати по справі: 1211.20 грн. судового збору та 10 000 грн. витрат на правничу допомогу понесені під час розгляду справи у суді першої інстанції. 1453.44 коп. судового збору та 7 500 грн. витрат на правничу допомогу за розгляд справи в апеляційній інстанції.
Обгрунтовуючи апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 представник зазначила, що суд першої інстанції без належних доказів та невірного трактування законодавчих актів і локальних нормативних актів коледжу, встановив, що у них, як у викладачів коледжу, наявний обов`язок щодня, з понеділка по п`ятницю перебувати у приміщенні коледжу з 08.00 до 16.30, у рахуванням перерви з 12.00 до 12.30 год, а їх відсутність на роботі, безпосередньо у приміщенні коледжу, є прогулом без поважних причин. 
Суд належними чином не обґрунтував наявності об`єктивних та беззаперечних підстав для притягнення їх до дисциплінарної відповідальності, а саме вчинення ними прогулів у визначені дні, а також їх обов`язку перебувати у приміщенні коледжу протягом з понеділка по п`ятницю у приміщенні коледжу, з 08.00 год по 16.30 год, та не відлучатися із коледжу протягом цього часу без погодження з адміністрацією.
Суд не звернув увагу, що індивідуальним планом роботи викладача ОСОБА_1 та його облік, конкретне місце виконання навчально-методичної, інноваційної, організаційної та виховної роботи не визначено. У коледжі відсутні графіки проведення таких робіт, затверджені графіки проведення методичних днів, чи будь-яких інших організаційних заходів для викладача, які б зобов`язували викладача бути присутнім у приміщенні коледжу з понеділка по п`ятницю з 08.00 по 16.30 год.
Щодо ОСОБА_2 представник зазначає, що матеріали справи не містять наказу про прийом його на роботу, тому суд взагалі не з`ясовував на яких підставах він працює у відповідача, чи укладався з ним трудовий договір, чи при прийомі його на роботу встановлювалися для нього конкретні умови праці, а також взаємні з відповідачем права та обов`язки.
Відсутність підстав вважати, що ОСОБА_2 без поважних причин був відсутній на робочому місці 13 та 18 червня 2025 року підтверджується також посадовою інструкцією викладача Полтавського фахового коледжу транспортного будівництва.
Посадова інструкція не містить обов`язкової норми про те, що позааудиторна навчально-методична, інноваційна, організаційна та виховна робота викладача повинна проводитись виключно у приміщенні фахового коледжу.
Суд не звернув увагу, що індивідуальним планом роботи викладачів та його облік, конкретне місце виконання навчально-методичної, інноваційної, організаційної та виховної роботи не визначено.
Відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтвердив, що конкретно ОСОБА_2 13 та 18 червня 2025 року зобов`язаний був з 08.00 по 16.30 перебувати у приміщенні коледжу, що за навчальним планом чи належним чином погодженим та затвердженим графіком його роботи у ці дні, він повинен був проводити заняття, чи проводити будь-яку позааудиторну навчально-методичну, інноваційну, організаційну та виховну роботу серед здобувачів передвищої освіти. 
Отже висновок суду про те, що 13 та 18 червня 2025 року були робочими днями, які потребували присутності викладача ОСОБА_2 у приміщенні коледжу з 08.00 до 16.30, не відповідає дослідженим під час розгляду справи доказам.
05.02.2026 року Полтавський фаховий коледж Транспортного будівництва надав Полтавському апеляційному суду відзиви на апеляційні скарги представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – адвоката Васильєвої Л.М. на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 24 листопада 2025 року, в яких просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення без змін.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів заслухавши пояснення позивачів, їх представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, приходить до наступного висновку.
Встановлені обставини справи.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що службовою запискою від 13.06.2025 старший інспектор з кадрів ОСОБА_5 повідомила в.о. директора відповідача про відсутність 13.06.2025 в приміщенні коледжу без поважних причин та попереднього повідомлення педагогічних працівників, в тому числі позивачів (зворот а.с. 109).
Доповідною запискою від 13.06.2025 секретар педагогічної ради Лариса Дугніст повідомила в.о. директора відповідача про відсутність 13.06.2025 на позачерговому засіданні педагогічні ради членів ради, в тому числі і позивачів (а.с.110).
Наказом директора відповідача №19-н від 13.06.2025 створено комісію з розгляду причин відсутності працівників на робочому місці. Доручено комісії провести перевірку відсутності працівників на робочому місці 13.06.2025 (а.с. зворот 110).
Комісією складено акт №1 від 13.06.2025 про відсутність працівників коледжу на робочому місці без поважних причин та попереднього повідомлення, в тому числі позивачів, які були відсутні в приміщенні коледжу увесь робочий день 13.06.2025 (а.с. 111).
16.06.2025 ОСОБА_1 надано пояснення керівнику відповідача, що 13.06.2025 у неї не було занять у коледжі і вона займалася методичною роботою вдома. Послалася на повітряні тривоги, які заважають їй працювати в коледжі. Інформацію про педагогічну нараду вона не побачила в телефоні (а.с. 111 зворот).
У поясненнях від 16.06.2025 ОСОБА_2 зазначив, що 13.06.2025 він не був присутнім на нараді по технічним причинам, оскільки мобільний телефон вийшов з ладу і був відключений (а.с. 112).
Наказом в.о. директора коледжу №20-А від 16.06.2025 визначено вважати відсутність працівників у тому числі позивачів 13.06.2025 на робочому місці без поважних причин прогулом (а.с. 112 зворот).
У запереченні на ім`я директора коледжу від 20.06.2025 ОСОБА_1 зазначила, що не вважає її відсутність 13.06.2025 у коледжі прогулом, оскільки вона у вказаний день виконувала методичну роботу, погодинне педагогічне навантаження нею було відпрацьовано раніше (а.с. 113).
ОСОБА_2 у запереченні від 20.06.2025 аналогічно зазначив, що 13.06.2025 виконував методичну роботу, погодинне педагогічне навантаження ним було відпрацьовано раніше. Відсутність у коледжі 13.06.2025 не вважає прогулом (а.с. 114).
Службовою запискою від 18.06.2025 заступник директора з навчальної роботи ОСОБА_6 повідомила в.о. директора відповідача про відсутність 18.06.2025 в приміщенні коледжу упродовж робочого дня на робочому місці педагогічних працівників, в тому числі позивачів (а.с. 119).
Наказом директора відповідача №21-н від 18.06.2025 створено комісію з розгляду причин відсутності працівників на робочому місці. Доручено комісії провести перевірку відсутності працівників на робочому місці 18.06.2025 (а.с. зворот 119).
Комісією складено акт №2 від 18.06.2025 про відсутність працівників коледжу на робочому місці, в тому числі позивачів, які були відсутні в приміщенні коледжу увесь робочий день 18.06.2025 (а.с. 120).
Наказом в.о. директора коледжу №22-А від 19.06.2025 визначено вважати відсутність працівників у тому числі позивачів 18.06.2025 на робочому місці без поважних причин прогулом (а.с. 112 зворот).
У запереченнях від 20.06.2025 позивачі обґрунтували свою відсутність на робочому місці в приміщенні коледжу тим, що ними виконувалась методична роботу, погодинне педагогічне навантаження ними було відпрацьовано раніше. Не вважають їх відсутність 18.06.2025 на робочому місці у приміщенні коледжу прогулом (а.с. 123).
Крім того, у поясненнях в.о. директора коледжу від 19.06.2025 ОСОБА_1 зазначила, що виконувала методичну роботу, погодинне педагогічне навантаження нею було відпрацьовано раніше, роботу завантажила на Google-диск (а.с. 128 зворот).
У поясненнях від 19.06.2025 ОСОБА_2 зазначив, що 13.06.2025 та 18.06.2025 займався методичною та організаційною роботою, а саме, знаходився на підприємстві «Укргазпромбуд» з дипломними проектами студентів у рецензента механіка ОСОБА_4 . Рецензії були підписані (а.с. 122).
Також, у заяві від 25.06.2025 на ім`я керівника коледжу ОСОБА_1 зазначила, що вона виконувала методичну роботу за межами закладу 13.06.2025 та 18.06.2025 (а.с. 129 зворот).
У заяві від 25.06.2025 на ім`я керівника коледжу ОСОБА_2 зазначив причини відсутності на робочому місці 13.06.2025 та 18.06.2025 аналогічно тим, що і у заяві від 19.06.2025 (а.с. 130).
Наказом керівника відповідача №24-А від 25.06.2025 викладачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оголошено догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на робочому місці 13.06.2025 протягом всього робочого дня та 18.06.2025 протягом всього робочого дня без поважних причин). Із вказаним наказом позивачі ознайомлені під розпис 26.06.2025 (а.с. 136).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що норми законів України та локальних нормативних актів Полтавського фахового коледжу транспортного будівництва не надають право викладачам самостійно визначати місце виконання посадових обов`язків без погодження із роботодавцем в тому числі, поза межами коледжу, місця їх безпосередньої роботи, а також, і за умови виконання педагогічного навантаження протягом навчального року. Позивачами не доведено належними та допустимими доказами, що вони 13.06.2025 року та 18.06.2025 року були відсутні в робочий час у приміщенні коледжу з поважних причин.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.
Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї (далі - Конвенція), згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (стаття 10 ЦПК України).
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Відповідно до статті 139 КЗпП України - працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір.
Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.
Згідно з положеннями ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з заходів стягнення: догана або звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
За змістом цієї норми догана - це дисциплінарне стягнення, яке може бути застосоване до працівника саме за порушення трудової дисципліни.
Відповідно норми до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок, попередня робота працівника, тощо.
У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.
Отже, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. При цьому, закон вимагає, щоб факт такого порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень.
Крім цього, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків.
Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.
Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин.
Таким чином, керівник установи або уповноважений ним орган має право застосовувати дисциплінарну відповідальність за вчинення працівником проступку. Тобто, не просто за виявлення факту порушення трудової дисципліни, а за наявності вини особи, яка порушила трудові обов`язки, характеру порушення трудової дисципліни, шкідливих наслідків виявленого правопорушення, встановлення причинного зв`язку між правопорушенням та шкідливими наслідками.
Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Ці ж вимоги зазначено і в правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15 де зазначено, що відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.
Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.
Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.
Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.
Пунктом 22 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення.
Верховний Суд в постанові від 22 липня 2020 року по справі № 554/9493/17 вказав, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.
Окрім того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року в справі № 572/1644/17-ц (провадження № 61-42575св18) зроблено висновок, що «порушенням трудової дисципліни визнається невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, тобто для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності».
Отже, системний аналіз вказаних норм КЗпП України дозволяє зробити висновок, що при застосуванні дисциплінарного стягнення, роботодавець має дотримуватися певних умов, без виконання яких стягнення вважатиметься протиправним, зокрема, встановити конкретні обставини, які підтверджують порушення працівником трудової дисципліни.
Як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 22 травня 2020 року у справі № 761/33628/16, ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.
Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
З викладеного вбачається, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин. При цьому, ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника.
Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.
Разом з тим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок.
Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни.
Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1ст.81 ЦПК Українивстановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ч.3 ст.89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так, як вбачається з витягу із наказу в.о. директора Полтавського фахового коледжу Транспортного будівництва Є. Васільєва № 24-А від 25.06.2025 року «Про оголошення догани працівникам» - оголошено ОСОБА_7 , викладачу, догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на робочому місці 13.06.2025 протягом всього робочого дня та 18.06.2025 протягом всього робочого дня без поважних причин).
Також з витягу із наказу в.о. директора Полтавського фахового коледжу Транспортного будівництва Є. Васільєва № 24-А від 25.06.2025 року «Про оголошення догани працівникам» вбачається оголошення ОСОБА_8 , викладачу, догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на робочому місці 13.06.2025 протягом всього робочого дня та 18.06.2025 протягом всього робочого дня без поважних причин).
Отже, з врахуванням викладеного, дослідивши зазначені накази, колегія суддів дійшла висновку, що у оскаржуваних наказах роботодавцем в повній мірі було зазначено, у чому полягає суть порушення, за яке до позивачів застосовано догану. 
Також вказано, які саме встановлені законом, колективним договором або контрактом обов`язки позивачі не виконували, а саме відповідно до абз п.3.44 Колективного договору на 2024-2028 роки Полтавського фахового коледжу транспортного будівництва: «Час обов`язкового перебування викладача на робочому місці визначається розкладом навчальних занять та заходами, пов`язаними з виконанням ним інших службових обов`язків, що включають навчальну, методичну, організаційну та науково-дослідну роботу, передбачену розкладом навчальних занять, індивідуальними та іншими відповідними планами роботи в Фаховому коледжі і посадовою інструкцією».
Також, колегія суддів зазначає, що правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.
Матеріали справи містять докази, що відповідачем було дотримано вимог ст. 149 КЗпП України, щодо відібрання письмових пояснень з приводу виявлених порушень трудової дисципліни, а саме, до застосування дисциплінарного стягнення.
Отже, в.о. виконуючий обов`язки директора Полтавського фахового коледжу транспортного будівництва встановивши, що позивачі без поважних причин та без відома керівництва були відсутні на робочому місці у приміщенні коледжу 13.06.2025 та 18.06.2025, обґрунтовано з дотриманням законодавства та процедури застосував до них мінімальне дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Крім того, перед винесенням оспорюваного наказу відповідачем було з`ясовано всі обставини справи, зокрема відібрано письмові пояснення від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , тобто, процедура, що передбачена ст. 149 КЗпП була дотримана.
Оскільки, підстави для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани за порушення позивачами трудової дисципліни знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Отже, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
Щодо судових витрат
За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки в задоволенні апеляційних скарг необхідно відмовити, судові витрати апелянтів, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, компенсації не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – адвоката Васильєвої Любові Миколаївни залишити без задоволення.
Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 24 листопада 2025 року- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 07 квітня 2026 року.

Головуючий     О.О. Панченко 

Судді        Т.В. Одринська

В.П. Пікуль