Провадження № 3/734/888/26 Справа № 734/1254/26 

ПОСТАНОВА
іменем України

24 березня 2026 року         селище Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Домашенко Ю.М., розглянувши справу про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, сестри медично-лікувального відділення медичної роти НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

в с т а н о в и в:

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період – це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, яким дотепер відповідних рішень прийнято не було.
Тобто особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 № 303 на визначених територіях України та продовжується дотепер.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 30.03.2024 № 91 сержанта ОСОБА_1 зараховано до списків частини, призначено на посаду санітарного інструктора 7 навчальної механізованої роти 2 навчального механізованого батальйону.
Під час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на сержанта ОСОБА_1 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини.
Зокрема, відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.
Стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язує сержанта ОСОБА_1 виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених їй за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Статті 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначають, що військова дисципліна – це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожного військовослужбовця зобов`язано додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Згідно зі ст. 29, 30, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. За своїми військовими званнями начальниками є військовослужбовці сержантського і старшинського складу - для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини. 
Відповідно до абзацу 2 ст. ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на ОСОБА_1 та інших військовослужбовців, зокрема, такі обов`язки як свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
24.12.2025 командиром військової частини НОМЕР_1 затверджено обов`язки санітарного інструктора медичної роти військової частини НОМЕР_1 , відповідно до яких санітарний інструктор медичної роти, окрім іншого зобов`язаний: надавати медичну допомогу хворим, підтримувати санітарний стан приміщень медичної роти на належному рівні, керувати роботою санітарів медичної роти, стежити за станом опалення, освітлення, водопостачання, зв`язку, а також санітарно- технічним станом приміщень медичної роти, терміново доповідати командиру медичної роти про всі недоліки.
Водночас, в порушення вищенаведених вимог законодавства та посадових обов`язків, сержант ОСОБА_1 , знаючи та розуміючи зміст покладених на неї обов`язків з військової служби, діючи всупереч зазначеним обов`язкам, визначеним у Статутах Збройних Сил України, допустила недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Так, 06.02.2026 безпосереднім начальником ОСОБА_1 – т.в.о. начальника штабу - заступником командира навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 визначені завдання сержанту ОСОБА_1 на день, згідно функціональних обов`язків останньої, а саме: надавати медичну допомогу хворим, підтримувати санітарний стан приміщень медичної роти на належному рівні, керувати роботою санітарів медичної роти, стежити за станом опалення, освітлення, водопостачання, зв`язку, а також санітарно-технічним станом приміщень медичної роти, терміново доповідати командиру медичної роти про всі недоліки.
Однак, військовослужбовець військової частини НОМЕР_3 сержант ОСОБА_1 , яка перебувала на посаді санітарного інструктора 2 навчальної роти навчального батальйону, в умовах особливого періоду, будучи військовою службовою особою, недбало ставлячись до військової служби, 06.02.2026 о 17:00 год, знаходячись на території військової частини НОМЕР_1 , що розташована у АДРЕСА_2 , покладені на неї службові обов`язки та визначені завдання на день не виконувала: не надавала медичну допомогу хворим, не підтримувала санітарний стан приміщень медичної роти на належному рівні, не керувала роботою санітарів медичної роти, не стежила за станом опалення, освітлення, водопостачання, зв`язку, а також не стежила за санітарно-технічним станом приміщень медичної роти, оскільки вживала алкогольні напої, перебувала в стані алкогольного сп`яніння на робочому місці та після виявлення командиром була відсторонена від військової служби.
Зазначене діяння ОСОБА_1 вчинила в умовах дії особливого періоду.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, з якої також убачається визнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення № 5 від 23.03.2026, копію роздруківки тесту ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння від 06.02.2026 № 1917 (результат – 0.93 ‰), обов`язки санітарного інструктора медичної роти військової частини НОМЕР_1 , письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , суд вважає, що в діянні ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП: недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Обставин, які відповідно до ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд ураховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини і вважає за необхідне накласти на нього стягнення у виді штрафу. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283-285, 287-289 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу. 
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів із моменту її винесення.

Судд я Юрій ДОМАШЕНКО