ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" квітня 2026 р. Справа№ 910/6358/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Шапрана В.В.
суддів: Буравльова С.І. 
Андрієнка В.В. 

за участю секретаря судового засідання Місюк О.П.
та представників: 
прокуратури - Левицької Н.В.;
позивача - не з`явилися;
відповідача - Серебряник О.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2026

у справі №910/6358/25 (суддя - Плотницька Н.Б.)
за позовом Чернівецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс"
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення грошових коштів.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року Чернівецька окружна прокуратура звернулася з позовом в інтересах держави в особі Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 200291,19 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що додаткові угоди №2 від 20.09.2021, №3 від 07.10.2021, №4 від 15.11.2021, №5 від 15.11.2021, №6 від 14.12.2021 та №8 від 02.02.2022 до договору №31 від 18.02.2021 про постачання електричної енергії споживачу укладені між Чагорською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" з порушенням вимог законодавства у сфері публічних закупівель, зокрема ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а тому підлягають визнанню недійсними та, як наслідок, з відповідача підлягають стягненню 200291,19 грн безпідставно отриманих коштів.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 відкрито провадження у справі №910/6358/25 та постановлено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.02.2026 у справі №910/6358/25 позов Чернівецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області задоволено повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що місцевим господарським судом під час ухвалення оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
Основні доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- судом першої інстанції помилково вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, тоді як дана справа підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, але місцевим господарським судом, в порушення вимог ч. 4 ст. 236 ГПК України, не враховано правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 13.02.2024 у справі №920/51/23;
- відповідальність за порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі» покладається на уповноважених осіб замовників, а не на суб`єкт господарювання (ст. 44 Закону);
- судом першої інстанції не було враховано того, що чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації). Так, за умовами спірного договору передбачено, що наявність факту коливання ціни товару на ринку підтверджується даними Державного підприємства «Оператор ринку», а не довідками ТПП;
- згідно п. 5.6.2 договору ціна за одиницю товару за відповідний розрахунковий період визначається у виставлених постачальником рахунках та актах приймання-передачі товару, а не у оскаржуваних додаткових угодах. Акти приймання-передачі електричної енергії є чинними, а тому визнання недійсними додаткових угод до договору не є належним способом захисту прав позивача у даній справі;
- встановлення порушення законодавства у сфері публічних закупівель віднесено законом до виключної компетенції Держаудитслужби. У даній справі прокурор без проведення заходів державного фінансового контролю; без акту перевірки, ревізії або моніторингу закупівлі, без спеціальних знань у сфері економіки та фінансів, самостійно дійшов висновку про порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» при укладенні оскаржуваних додаткових угод до договору;
- договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ст. 1212 ЦК України.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2026 апеляційну скаргу у справі №910/6358/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 апеляційну скаргу у справі №910/6358/25 залишено без руху на підставі ч. ч. 2 та 3 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків.
Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2026 поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2026 у справі №910/6358/25, зупинено дію оскаржуваного рішення, справу призначено до розгляду на 14.04.2026 та встановлено іншим учасникам справи строк на подання відзивів на апеляційну скаргу.
27.03.2026 до суду від прокурора надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Заперечуючи проти доводів скарги прокурор вказує наступне: 
- предметом дослідження у цій справі не є питання відповідальності за порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі» в силу приписів ст. 44; 
- у випадку визнання додаткових угод недійсними, правова підстава для отримання частини коштів відпадає, і такі кошти підлягають поверненню згідно зі ст. 1212 ЦК України як безпідставно набуті, що узгоджується з висновками наведеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22;
- акти приймання-передачі електроенергії є первинними документами які підтверджують обсяг поставленої електроенергії, а не правочинами, тому їх неможливо визнати недійсними;
- судом першої інстанції, на підставі доказів наявних в матеріалах справи, встановлено порушення законодавства про публічні закупівлі під час укладання оспорюваних правочинів.
31.03.2026 до суду від позивача надійшла заява згідно якої останній просить здійснювати розгляд справи без участі представника Чагорської сільської ради за наявними матеріалами справи. Також позивач повідомив, що повністю підтримує відзив прокурора. 
На електронну адресу суду 09.04.2026 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2026 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" про участь у судовому засіданні 14.04.2026 у справі №910/6358/25 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
У призначеному судовому засіданні 14.04.2026, яке відбулося в режимі відеоконференції, представники сторін надали пояснення по суті спору. Відповідач просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, оскаржуване рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову. Прокурор заперечував проти скарги відповідача, просив залишити без змін оскаржуване рішення суду.
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Щодо наявності у керівника Чернівецької окружної прокуратури законних повноважень звертатися з цим позовом до суду в інтересах держави та визначення позивачем саме Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до приписів ст. 23 Закону України "Про прокуратуру":
- представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом (ч. 1);
- прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (ч. 3).
Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Матеріали справи свідчать, що в обґрунтування підстав для звернення з цим позовом, прокурор посилається на те, що:
- виконання зобов`язань за додатковими угодами, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України "Про публічні закупівлі" та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в ст. 5 даного Закону;
- укладення додаткових угод до договору всупереч вимогам чинного законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання вимог законодавства у цій сфері становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора;
- невиконання встановлених законодавством норм при організації та проведенні тендерних процедур порушує інтереси держави в частині гарантування організації діяльності органів державної влади відповідно до вимог Конституції та законів України, забезпечення безумовного виконання нормативно-правових актів держави;
- позивачем, як органом уповноваженим на здійснення відповідних функцій держави у спірних правовідносинах, не вжито належних заходів щодо усунення порушень в межах своїх повноважень, в тому числі шляхом звернення до суду, в той час як укладення спірних угод призвело до неефективного, неекономного та нераціонального використання коштів бюджету.
Судом встановлено, що Чагорська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області, як орган місцевого самоврядування, є розпорядником бюджетних коштів місцевого бюджету та саме з її рахунків було виділено кошти на оплату за відповідним договором.
Поряд з цим договір про постачання електричної енергії споживачу №31 укладено між Чагорською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс", тобто Чагорська сільська рада є стороною договору.
За таких обставин колегія суддів вважає, що прокурор правильно визначив позивача у цій справі.
Північний апеляційний господарський суд відмічає, що правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) додаткових угод до договору, на підставі якого ці кошти надмірно витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.
Використання бюджетних коштів з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу держави, чим останнім завдається значна матеріальна шкода. Відтак звернення прокурора до суду у даній справі спрямоване на дотримання встановлених Конституцією України принципів верховенства права та законності, а також задоволення суспільної потреби у дотриманні вимог чинного законодавства під час витрачання бюджетних коштів.
Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:
- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
- у разі відсутності такого органу.
За висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, прийнятої у зв`язку з необхідністю вирішення виключної правової проблеми, яка має значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики щодо підстав здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором:
- прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу;
- бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк;
- звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення;
- невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо;
- Верховний Суд України у постанові від 13 червня 2017 року у справі № п/800/490/15 (провадження № 21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи;
- однак суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності;
- таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. 
На виконання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Чернівецька окружна прокуратура зверталася до Чагорської сільської ради з відповідними повідомленнями про те, що внаслідок укладення спірних додаткових угод було порушено ст. 41 Закону "Про публічні закупівлі" та проханням надати інформацію про те, чи вживались/вживатимуться сільською радою заходи щодо повернення безпідставно сплачених бюджетних коштів, зокрема шляхом звернення до суду. Також прокуратурою було повідомлено, що у разі не звернення позивача з позовом про визнання таких додаткових угод недійсними прокурор має підстави зробити це самостійно відповідно до ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону "Про прокуратуру" (листи №52/1-711вих-24 від 17.09.2024, №52/1-281вих-25 від 13.03.2025, №52/1-328вих-25 від 03.04.2025 та №52/1-368вих-25 від 14.04.2025).
Чагорська сільська рада у відповідь на повідомлення прокурора зазначила, що не вживала заходи та у майбутньому не планує звертатися до суду із вищевказаного питання у зв`язку із відсутністю у штаті сільської ради юриста.
Зважаючи на викладене та виходячи з предмету і підстав позову, сформульованих прокурором, з огляду на те, що упродовж тривалого часу позивач не звернувся до суду із відповідною позовною заявою, а відтак не було здійснено захисту інтересів територіальної громади, є вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Чагорської сільської ради, та звернення до суду із вказаним позовом у даній справі з огляду на незаконне використання коштів місцевого бюджету шляхом укладення оспорюваних додаткових угод, на підставі яких сплачено кошти у надмірній сумі.
Колегія суддів також вважає безпідставними твердження апелянта щодо представництва прокурора в суді та необхідність застосування у даному випадку Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", оскільки саме Держаудитслужба є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель, з огляду на наступне.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2018 у справі №826/9672/17, постановах Верховного Суду від 09.09.2021 у справі №925/1276/19 та від 24.05.2022 у справі №922/2629/21 суди надали правові висновки стосовно можливості Держаудитслужби представляти інтереси держави у спірних правовідносинах. Зокрема, вони вказали, що Держаудитслужба згідно з положеннями Закону України "Про державні закупівлі" може бути позивачем у справі і питання належності/неналежності цього органу залежить від обставин кожної конкретної справи.
Водночас, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі №927/491/19 викладено висновок, що закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них.
Аналогічний висновок міститься в постановах Верховною Суду від 25.02.2021 у справі №912/9/20, від 19.08.2020 у справі №923/449/18.
Колегія суддів відмічає, що доводи відповідача стосовно того, що саме Держаудитслужба є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель були предметом розгляду в постанові Верховного Суду від 05.03.2024 у справі №918/323/23.
Так, у наведеній справі №918/323/23, правовідносини у якій є подібними до правовідносин цієї справи, керівник Сарненської окружної прокуратури, виступаючи в інтересах держави в особі Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія", в якому просив суд визнати недійсними додаткові угоди до договору на постачання електричної енергії №13118-ВЦ від 31.08.2022, які укладені між Березівською сільською радою Сарненського району Рівненської області і Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія", а також стягнути кошти у розмірі 12067,34 грн.
Верховний Суд у наведеній постанові від 05.03.2024 у справі №918/323/23, розглядаючи доводи товариства стосовно того, що уповноваженим органом у спірних правовідносинах є саме Держаудитслужба, виходив, зокрема із того, що прокурор мав повноваження для подання позовної заяви у даній справі в інтересах держави в особі Березівської сільської ради, як органу, що здійснює, зокрема, розподілення та контроль за використанням бюджетних коштів громади, а також врахував правовий висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19, відповідно до якого, закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду; належним буде звернення в особі хоча б одного з них. З урахуванням викладеного, Верховний Суд відхилив доводи товариства про те, що прокурор помилково визначив раду уповноваженим органом у спірних правовідносинах.
Таким чином, твердження відповідача про порушення прокурором повноважень при зверненні до суду із позовом про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 200291,19 грн не відповідають чинному законодавству та судовій практиці.
При цьому, як було встановлено вище, прокурор звертаючись до суду з даним позовом в інтересах Чагорської сільської ради довів підстави для представництва.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши думку присутніх представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Чагорською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області на офіційному веб-порталі "Prozorro" 15.01.2021 розміщено оголошення за номером UA-2021-01-15-000492-b про проведення відкритих торгів щодо закупівлі електричної енергії: код ДК 021:2015:09310000-5 - "Електрична енергія" в обсязі 328900 кіловат-годин з очікуваною вартістю 1249820 грн.
За результатом проведеної процедури закупівлі переможцем визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" за остаточною ціновою пропозицією 1134705 грн (з ПДВ).
18.02.2021 між Чагорською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області (споживач за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (постачальник за договором) укладено договір про закупівлю електричної енергії №31, відповідно до умов якого постачальник продає споживачу із 01.03.2021 до 31.12.2021 електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок, а споживач сплачує вартість використаної (купованої) електроенергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Ціна цього договору становить 1134705 грн з ПДВ (п. 5.1 договору).
Згідно умов п. п. 5.2-5.4 договору ціна за одиницю товару визначається у додатку 1 до договору "Комерційна пропозиція постачальника" та включає в себе вартість послуг з передачі та розподілу електричної енергії.
Загальний обсяг постачання електричної енергії за договором складає 328900 кВт/год (додаток 1 до договору).
Ціна за електричну енергію на момент укладення договору за кВт/год, з урахуванням тарифів на передачу та розподіл, становить 2,875 грн (ціна товару 1,58923 грн + тариф на передачу 0,29393 грн + тариф на розподіл 0,99184 грн) без урахування ПДВ (додаток 1 до договору).
За умовами договору ціна за 1 кВт/год, з урахуванням тарифів на передачу та розподіл, складає 3,45 з ПДВ.
Згідно п. 5.6.1 договору зміна ціни за одиницю товару відбувається з дотриманням усіх наступних умов: один раз на місяць після завершення розрахункового періоду; з дотриманням формули, передбаченої п. 5.6.2 договору; не більше ніж на 10% від базової ціни за одиницю товару. При цьому, загальна ціна договору не може бути збільшена. У разі документально підтвердженого зростання ціни за одиницю товару, одночасно здійснюється зменшення кількості товару.
Відповідно до п. 5.6.2 договору ціна за одиницю товару за відповідний розрахунковий період визначається у виставлених постачальником рахунках та актах приймання-передачі товару, наданих згідно з п. 5.14 цього договору, виходячи з коливання ціни електричної енергії на ринку.
Коливання ціни на ринку має бути обґрунтовано та підтверджено даними ДП "Оператор ринку", зокрема даними, розміщеними на офіційному сайті https://www.oree.com.ua/.
Згідно з п. 13.6 договору істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків, передбачених умовами цього договору з урахуванням вимог, передбачених ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами, скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2021 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань в частині розрахунків (п. 13.1 договору).
20.09.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 18.02.2021 №31, відповідно до якої зменшено обсяг закупівлі до 318057,6 кВт/год та збільшено ціну за 1кВт\год до 3,03376 грн з урахуванням тарифу на передачу та транспортування та без урахування ПДВ (3,6 грн з ПДВ).
Дія даної угоди розповсюджується на відносини, що склалися між сторонами з 01.08.2021 (п. 4 додаткової угоди).
На підтвердження коливання ціни постачальником надано довідку Харківської торгово-промислової палати №1914/21 від 12.08.2021 про середньозважену ціну електричної енергії, в якій зазначено, що згідно офіційного веб-сайту Державного підприємства "Оператор ринку" "на добу наперед" середньозважена ціна електричної енергії на РДН та ОЕС України за 1 декаду лютого (01.02-10.02) 2021 складала 1698,79 грн Мвт\год (без ПДВ) та за 1 декаду серпня (01.08-10.08) 2021 складала 2127,10 грн Мвт\год (без ПДВ), а відсоток зміни ціни складав + 25,21%.
Враховуючи, що ціна товару без ПДВ та тарифів на передачу та розподіл при укладенні договору складала 1,58923 грн за кВт/год то додатковою угодою №1 ціну збільшено до 1,747994 грн за кВт/год, тобто на 9,99%.
Також, 20.09.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору про постачання електричної енергії споживачу №31 від 18.02.2021, відповідно до якої ціну за 1кВт\год збільшено до 3,20838 грн з урахуванням тарифу на передачу та транспортування та без урахування ПДВ (3,85 грн з ПДВ), обсяг закупівлі зменшено до 307371,26 кВт/год.
Дія додаткової угоди №2 розповсюджується на відносини, що склалися між сторонами з 15.08.2021 (п. 4 додаткової угоди).
На підтвердження коливання ціни Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" надано довідку Харківської торгово-промислової палати №1914-1/21 від 17.08.2021 про середньозважену ціну електричної енергії, згідно офіційного веб-сайту Державного підприємства "Оператор ринку" "на добу наперед", в якій зазначено, що середньозважена ціна на РДН та ОЕС України за 3 декаду липня (21.07-31.07) 2021 складала 1623,28 грн Мвт\год (без ПДВ) та за 1 декаду серпня (01.08-10.08) 2021 складала 2127,10 грн Мвт\год (без ПДВ), а відсоток зміни ціни складав + 31,04%.
Враховуючи, що ціна товару без ПДВ та тарифів на передачу та розподіл при укладенні договору складала 1,58923 грн за кВт/год то додатковою угодою №2 ціну збільшено до 1,92261 грн за кВт/год, тобто на 9,99% в порівнянні з ціною за додатковою угодою №1 та загалом на 20% в порівнянні з ціною станом на дату укладення договору.
07.10.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №3 до договору про постачання електричної енергії споживачу №31 від 18.02.2021, відповідно до якої ціну за 1кВт\год збільшено до 3,38122 грн з урахуванням тарифу на передачу та транспортування та без урахування ПДВ (4,06 грн з ПДВ), обсяг закупівлі зменшено до 298939,87 кВт/год.
Листом від 15.09.2021 №1068/Ю2 Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" обґрунтувало необхідність підвищення ціни та укладення додаткової угоди коливанням ціни на ринку у розмірі 8,99%.
Дія угоди №3 розповсюджується на відносини, що склалися між сторонами з 01.09.2021 (п. 4 додаткової угоди).
На підтвердження коливання ціни товариством надано довідку Харківської торгово-промислової палати №2198-2/21 від 15.09.2021 про середньозважену ціну електричної енергії, згідно офіційного веб-сайту Державного підприємства "Оператор ринку" "на добу наперед", в якій зазначено, що середньозважена ціна на РДН та ОЕС України за 3 декаду серпня (21.08-31.08) 2021 складала 2034,14 грн Мвт\год (без ПДВ) та за 1 декаду вересня (01.09-10.09) 2021 складала 2217,07 грн Мвт\год (без ПДВ), відсоток зміни ціни складав + 8,99%.
15.11.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №4 до договору про постачання електричної енергії споживачу №31 від 18.02.2021, відповідно до якої ціну за 1кВт\год збільшено до 3,59055 грн з урахуванням тарифу на передачу та транспортування та без урахування ПДВ (4,31 грн з ПДВ), обсяг закупівлі зменшено до 290778,076023 кВт/год.
Дія угоди №4 розповсюджується на відносини, що склалися між сторонами з 01.10.2021 (п. 4 додаткової угоди).
На підтвердження коливання ціни товариством надано довідку Харківської торгово-промислової палати №2644/21 від 22.10.2021 про середньозважену ціну електричної енергії, згідно офіційного веб-сайту Державного підприємства "Оператор ринку" "на добу наперед", в якій зазначено, що середньозважена ціна на РДН та ОЕС України за 1 декаду вересня (01.09-10.09) 2021 складала 2217,07 грн Мвт\год (без ПДВ) та за 1 декаду жовтня (01.10-10.10) 2021 складала 2568,15 грн Мвт\год (без ПДВ), а відсоток зміни ціни складав +15,84%.
Також 15.11.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №5 до договору про постачання електричної енергії споживачу №31 від 18.02.2021, відповідно до якої ціну за 1кВт\год збільшено до 3,82079 грн з урахуванням тарифу на передачу та транспортування та без урахування ПДВ (4,58 грн з ПДВ), обсяг закупівлі зменшено до 283526,920977 кВт/год.
Дія угоди №5 розповсюджується на відносини, що склалися між сторонами з 15.10.2021 (п. 4 додаткової угоди).
На підтвердження коливання ціни Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" надано довідку Харківської торгово-промислової палати №2644/1-21 від 22.10.2021 про середньозважену ціну електричної енергії, згідно офіційного веб-сайту Державного підприємства "Оператор ринку" "на добу наперед", в якій зазначено, що середньозважена ціна на РДН та ОЕС України за 2 декаду вересня (11.09-20.09) 2021 складала 2208,60 грн Мвт\год (без ПДВ) та за 2 декаду жовтня (11.10-20.10) 2021 складала 2841,96 грн Мвт\год (без ПДВ), а відсоток зміни ціни складав +28,68%.
14.12.2021 між сторонами укладено додаткову угоду №6 до договору про постачання електричної енергії споживачу №31 від 18.02.2021, відповідно ціну за 1кВт\год збільшено до 4,0711855 грн з урахуванням тарифу на передачу та транспортування та без урахування ПДВ (4,88 грн з ПДВ), обсяг закупівлі зменшено до 277844,545232 кВт/год.
Дія угоди №6 розповсюджується на відносини, що склалися між сторонами з 01.11.2021 (п. 4 додаткової угоди).
На підтвердження коливання ціни товариством надано довідку Харківської торгово-промислової палати №3017-2/21 від 30.11.2021 про середньозважену ціну електричної енергії, згідно офіційного веб-сайту Державного підприємства "Оператор ринку" "на добу наперед", в якій зазначено, що середньозважена ціна на РДН та ОЕС України за жовтень (01.10-31.10) 2021 складала 2793,44 грн Мвт\год (без ПДВ), та за листопад (01.11-30.11) 2021 складала 3309,65 грн Мвт\год (без ПДВ), а відсоток зміни ціни складав +18,48%.
Разом з тим, зазначено, що середньозважена ціна на РДН в БуОс України за жовтень 2021 складала 2072,22 грн Мвт\год (без ПДВ) та за листопад 2021 складала 2201,10 грн Мвт\год (без ПДВ), а відсоток зміни ціни складав +6,22%.
Додатковою угодою №7 від 30.12.2021 продовжено дію договору про постачання електричної енергії споживачу №31 від 18.02.2021 до 31.01.2022.
02.02.2022 між сторонами укладено додаткову угоду №8 від до договору про постачання електричної енергії споживачу №31 від 18.02.2021, відповідно до якої ціну за 1кВт\год збільшено до 4,272585 грн без урахування ПДВ (5,1 з ПДВ), обсяг закупівлі згідно додатку 1 до договору складав 44263,016 кВт/год на загальну суму 226941 грн.
Згідно додатку №1 ціна товару за кВт/год без ПДВ та без тарифів на передачу і розподіл - 2,785415 грн, тариф на передачу (без ПДВ) 0,34564 грн, тариф на розподіл (без ПДВ) - 1,14153 грн.
Листом №1392/Ю2 від 31.12.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" обґрунтувало необхідність підвищення ціни та укладення додаткової угоди зміною регульованого тарифу на передачу електричної енергії на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) №2454 від 01.12.2021, не зазначивши про зміну тарифу на розподіл на підставі постанови НКРЕКП №2613 від 17.12.2021, який також було змінено додатковою угодою №8.
На підтвердження зміни ціни постачальником надано копію постанови НКРЕКП №2454 від 01.12.2021.
Дія угоди №8 розповсюджується на відносини, що склалися між сторонами з 01.01.2022 (п. 4 додаткової угоди).
Додатковою угодою №9, змінено строк дії договору про постачання електричної енергії споживачу №31 від 18.02.2021 до 10.02.2022.
З матеріалів даної справи вбачається, що за період з березня 2021 року по січень 2022 року відповідач поставив позивачу електричну енергію в загальному обсязі 321137,016 кВт*год на загальну суму 1356904,49 грн, що підтверджується актами приймання-передачі електричної енергії: №УГР00000949 від 31.03.2021; №УГР00001436 від 17.05.2021; №УГР00001758 від 31.05.2021; №УГР00001997 від 20.07.2021; №УГР00002389 від 26.08.2021; №УГР00002857 від 27.09.2021; №УГР00003122 від 25.10.2021; №УГР00003519 від 23.11.2021; №УГР00003793 від 14.12.2021; №УГР00004053 від 31.12.2021; №УГР00000102 від 10.02.2022.
В свою чергу позивач повністю розрахувався за поставлену відповідачем на підставі перерахованих вище актів електричну енергію на загальну суму 1356904,49 грн, що підтверджено наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями та не заперечується учасниками справи.
За доводами прокурора, додаткові угоди №№2-6, 8 до договору суперечать вимогам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки вартість 1 кВт/год електроенергії без урахування ПДВ та тарифів на передачу та транспортування збільшилась з 1,58923 грн за 1 кВт*год до 2,785415 грн за 1 кВт*год, тобто на 75,27% у порівнянні з ціною, визначеною за результатами тендеру та погодженою сторонами в договорі, в той час як замовлений обсяг постачання зменшився з 328900 Вт/год до 277844,545232 кВт*год. Тобто, замовник - Чагорська сільська рада, здійснила оплату товару за ціною значно вищою, ніж була визначена тендерною документацією, при цьому, обсяг поставленої електроенергії значно скоротився.
Поряд з цим прокурор вважає, що укладення вказаних вище угод про зміну істотних умов договору закупівлі шляхом неодноразового збільшення ціни на електроенергію свідчить про недобросовісність дій відповідача після перемоги на аукціоні та порушення принципів закупівель, визначених Законом. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" під час укладення додаткових угод, всупереч вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", збільшило ціну електричної енергії без належного підтвердження наявності коливання ціни. У свою чергу замовником, Чагорською сільською радою, здійснено оплату товару за значно вищою ціною, ніж вони розраховували під час укладення договору. Такі недобросовісні дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс", на думку прокурора, роблять результат закупівлі невизначеним та тягнуть за собою неефективне використання бюджетних коштів. 
Також прокурор вказує, що внаслідок укладення з порушенням вимог закону додаткових угод №№2-6, 8, якими збільшено ціну закупівлі, позивачем було безпідставно сплачено відповідачу кошти у сумі 200291,19 грн, які у разі визнання додаткових угод недійсними, підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на користь Чагорської сільської ради та поверненню до бюджету на підставі ст. 1212 ЦК України.
Відповідач заперечував проти позовних вимог вказуючи, що за порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі» передбачена саме адміністративна відповідальність у вигляді накладення штрафу, у тому числі за внесення змін до істотних умов договору про закупівлю, у випадках передбачених Законом. А тому, покладення відповідальності на постачальника у вигляді стягнення безпідставно отриманих грошових коштів на користь споживача або бюджету є неправомірним, суперечить приписам ст. 44 Закону та Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Також відповідач вказав на наявність діалектичної суперечності між правовою визначеністю норми п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, та Мінекономіки, що є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, у тому числі, у сфері закупівель.
Відтак спір у справі виник з приводу укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" та Чагорською сільською радою додаткових угод №№2-6, 8 до договору про постачання електричної енергії споживачу №31 від 18.02.2021, що призвело до підвищення ціни за одиницю товару на 75,27% від первісної ціни.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з посиланням на правовий висновок щодо застосування п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", викладений у постанові Великої Палати Верховного суду від 24.01.2024 року у справі №922/2321/22, згідно з яким під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у ст. 652 ЦК України та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте, загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, встановив, що сторонами спірного договору безпідставно укладено спірні додаткові угоди, якими збільшено ціну за одиницю товару на 75,27% з перевищенням законодавчо визначеного максимально допустимого 10% ліміту, а відтак такі додаткові угоди підлягають визнанню недійсними на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, оскільки вони укладені з порушенням положень п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Також суд першої інстанції зазначив про те, що недійсність спірних додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються виключно спірним договором, тобто і поставка електроенергії, і її оплата мають здійснюватися сторонами відповідно до умов саме первісної редакції такого договору, а відтак внаслідок виконання позивачем своїх зобов`язань фінансового характеру за оспорюваними додатковими угодами відповідачем були безпідставно отримані грошові кошти на загальну суму 200291,19 грн, які відповідач зобов`язаний повернути в силу приписів ст. ст. 216, 1212 ЦК України.
Північний апеляційний господарський суд погоджується із цими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом «Про публічні закупівлі» (тут і надалі - у редакції, чинній станом на час укладення договору про закупівлю та оспорюваних додаткових угод до нього).
З аналізу положень Закону «Про публічні закупівлі» вбачається те, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель і повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного та Господарського кодексів України, які визначають загальну процедуру внесення змін до договору (постанова Верховного Суду від 08.11.2023 у справі №926/3421/22).
Згідно із ч. 4 ст. 3 Закону «Про публічні закупівлі» відносини, пов`язані із сферою публічних закупівель, регулюється виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 цього Закону договір про закупівлю визначається як господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
У ч. 1 ст. 41 Закону «Про публічні закупівлі» визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Як встановлено під час розгляду справи, сторони, уклавши за результатом проведеної процедури закупівлі договір постачання електричної енергії №31 від 18.02.2021, погодили всі його істотні умови, у тому числі предмет, ціну та строк виконання зобов`язань, що узгоджується з приписами України «Про публічні закупівлі».
Так, виходячи з умов договору та умов комерційної пропозиції постачальника сторонами погоджено обсяг електричної енергії - 328900 кВт/год, ціну електричної енергії - 2,875 грн без урахування ПДВ (3,45 грн з ПДВ) за 1 кВт/год та ціну договору - 1134705 грн з ПДВ.
Водночас, додатковими угодами №№2, 3, 4, 5, 6 та 8 до договору сторонами змінено істотні умови договору, зокрема ціну електричної енергії за 1 кВт/год збільшено з 2,875 грн без урахування ПДВ до 4,272585 грн без урахування ПДВ, що призвело до значного підвищення ціни, а саме на 75,27% від ціни, визначеної основним договором, з одночасним зменшенням обсягів її постачання з 328900 кВт/год до 277844,545232 кВт/год.
Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Із системного аналізу наведених норм ЦК України та Закону «Про публічні закупівлі» вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю.
За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, однією з яких є ціна товару, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (ч. 5 ст. 41 Закону «Про публічні закупівлі»). Однак зазначена норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.
Так, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Філологічне тлумачення п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону «Про публічні закупівлі» свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону «Про публічні закупівлі» унормовано на рівні не більше 10%.
До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни необхідно враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10% значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю (див. п. п. 139, 140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24).
Також Велика Палата Верховного Суду у п. п. 206, 207 постанови від 21.11.2025 у справі №920/19/24 вказала, що зміни та доповнення до п. 2 ч. 5 ст. 41 вказаного Закону стосуються лише встановлення альтернативного варіанту визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару та не скасовують встановлену первісною редакцією цього Закону заборону збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10%, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону, повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.
Отже, у постановах від 21.11.2025 у справі №920/19/24, від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами у договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару у бік збільшення за наявності умов, встановлених у ст. 652 ЦК України та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що системний аналіз положень ст. ст. 651, 652 ЦК України та положень п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" дає підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; така зміна може відбуватися не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися (подібний висновок наведений у постановах від 09.06.2022 у справі №927/636/21, від 07.12.2022 у справі №927/189/22, від 10.03.2026 у справі №921/513/24).
У розрізі наведеного колегія суддів відзначає, що метою Закону «Про публічні закупівлі» є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку (постанови Верховного Суду від 10.12.2024 у справі №924/413/24, від 15.10.2024 у справі №918/18/24, від 08.10.2024 у справі №918/728/23).
Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість усім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.
Колегія суддів ураховує, що застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10% пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.
Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону «Про публічні закупівлі».
Відповідно до матеріалів справи, сторони у п. п. 5.6.1, 5.6.2 договору передбачили, що зміна ціни за одиницю товару відбувається з дотриманням усіх наступних умов: один раз на місяць після завершення розрахункового періоду; з дотриманням формули, передбаченої п. 5.6.2 договору; не більше ніж на 10% від базової ціни за одиницю товару. При цьому, загальна ціна договору не може бути збільшена. У разі документально підтвердженого зростання ціни за одиницю товару, одночасно здійснюється зменшення кількості товару. Коливання ціни на ринку має бути обґрунтовано та підтверджено даними Державного підприємтсва "Оператор ринку", зокрема даними, розміщеними на офіційному сайті https://www.oree.com.ua/.
Враховуючи вищевказані норми законодавства у їх взаємозв`язку з умовами спірного договору, слід дійти висновку, що ціна за одиницю товару в договорі, укладеному за результатами проведення процедури закупівлі, може бути збільшена, але лише у випадку, якщо ціна на одиницю товару збільшилась на ринку, і лише на той відсоток, на який вона збільшилася на ринку.
Водночас внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.
Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідач повинен довести належними доказами наявність підстав для внесення змін до договору в частині збільшення ціни товару та для застосування п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі". 
Як було зазначено вище, на момент підписання договору №31 від 18.02.2021 сторони погодили всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог ч. 3 ст. 180 ГК України (чинного станом на час виникнення спірних відносин) та Закону України "Про публічні закупівлі".
Поряд з цим матеріалами справи підтверджено факт укладання між відповідачем та позивачем додаткових угод до договору №№2, 3, 4, 5, 6 та 8, якими було збільшено ціну за 1 кВт/год електричної енергії більш ніж на 10% (на 75,27% від первісної ціни).
Зміна істотних умов договору ініціювалась відповідачем, а обґрунтуванням укладання додаткових угод послугували надані відповідачем цінові довідки Харківської торгово-промислової палати №1914/21 від 12.08.2021, №1914-1/21 від 17.08.2021, №2198-2/21 від 15.09.2021, №2644/21 від 22.10.2021, №2644/1-21 від 22.10.2021, №3017-2/21 від 30.11.2021. 
Однак, як вірно встановив суд першої інстанції, вказані документи не містять інформації щодо коливання ціни на електроенергію в бік її збільшення в період з дати укладання договору (18.02.2021) до дати укладання спірних додаткових угод. Надані відповідачем документи містять лише інформацію щодо середньозваженої ціни на РДН в ОЕС України «на добу наперед», без урахування дати укладення договору та моменту звернення постачальника з пропозицією внести зміни до договору.
Так, дослідивши цінові довідки, які слугували підставою для укладення додаткових угод №№2, 3, 4, 5, 6 та 8, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вони не можуть вважатись належними доказами на підтвердження факту коливання ціни на товар, так як не підтверджують коливання ціни товару на дату укладення додаткових угод в порівнянні з датою підписання договору про закупівлю, а лише відображають інформація щодо середньозваженої ціни на РДН в ОЕС України «на добу наперед», за відповідні декади суміжних місяців, в якому постачалася електрична енергія та попереднього (липень-серпень, серпень-вересень тощо).
Відтак, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про те, що оскільки додаткова угода №2 укладена з порушенням ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" то наступні додаткові угоди, щодо збільшення ціни електричної енергії також укладені з порушенням ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", адже їхнє укладення призвело до перевищення допустимої межі збільшення ціни за одиницю товару (10%), що визначена законом.
Відомості надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на обґрунтування укладення додаткових угод №№2, 3, 4, 5, 6 та 8 не могли братись до уваги та бути підставою для внесення змін до договору щодо ціни електричної енергії, оскільки вони не відображають коливання цін, що відбувались з моменту укладення договору до моменту підписання додаткової угоди, як того вимагають умови договору.
З огляду на викладене та враховуючи умови укладеного між сторонами договору, судом першої інстанції правомірно враховано та надано оцінку ціновим довідкам Харківської торгово-промислової палати, оскільки в них відображаються відомості з офіційного сайту Державного підприємства "Оператор ринку" https://www.oree.com.ua/.
Таким чином, юридично правильним є висновок суду першої інстанції про те, що вказані цінові довідки не можуть вважатися належним обґрунтуванням для зміни істотних умов договору, оскільки такі документи не містять відомостей щодо динаміки ціни на предмет закупівлі, у них відсутній аналіз вартості електричної енергії на конкретну дату у порівнянні з попередніми періодами до дати укладання договору, чи будь-які інші дані, які б підтверджували коливання ціни електроенергії на ринку, у зв`язку з чим не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов договору на підставі п. 2. ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Отже, необхідність внесення зазначених змін ціни не можна вважати обґрунтованою та такою, що підтверджена документально, що спростовує доводи скаржника.
До того ж, слід наголосити, що приймаючи участь у відкритих торгах, пропонуючи найнижчу ціну, уклавши договір, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" діяло самостійно, ініціативно та на власний ризик з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Тоді як перемога у тендері та укладення договору з однією ціною за товар та її подальше підвищення (за умовами спірних додаткових угод на 75,27% від ціни, визначеної основним договором) шляхом так званого "каскадного" укладення додаткових угод може мати ознаки та кваліфікуватись як нечесна та недобросовісна ділова практика (відповідна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №903/383/22).
Водночас, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.
За наведеного є безпідставними доводи апеляційної скарги стосовно укладення додаткових угод у відповідності до положень Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки відповідачем не доведено факту коливання ціни електроенергії в порівнянні з моментом укладення договору, тоді як обмеження стосовно збільшення ціни товару (10%) застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни. Отже, не зважаючи на те, що зміна умов договору відбувається за згодою сторін (ст. 651 ЦК України), проте з огляду на специфіку договорів, які укладені в результаті публічних закупівель, вносячи зміни до умов договору сторони мають діяти у відповідності до положень Закону України "Про публічні закупівлі". 
Отже, дотримання сторонами договору про закупівлю імперативних вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону «Про публічні закупівлі», що передбачає спосіб та порядок зміни ціни за одиницю товару, є обов`язковим. Відповідно, у разі порушення таких вимог можуть наставити правові наслідки, передбачені ст. ст. 215, 216 ЦК України.
Так, згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Враховуючи встановлені обставини справи стосовно того, що за наслідком укладення додаткових угод до договору про публічну закупівлю, вартість за 1 кВТ*год збільшилась на 75,27% від встановленої у договорі, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції стосовно того, що при укладенні Чагорською сільською радою спірних додаткових угод до договору про закупівлю сторони договору не дотрималися вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та положень договору, оскільки безпідставно змінили істотні умови договору, кожного разу при укладенні додаткових угод відповідачем належним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено коливання ціни електроенергії в період виконання умов договору, а також змінено ціну договору більше ніж на 10%.
Законодавство про публічні закупівлі встановлює спеціальний порядок зміни істотних умов договору, укладеного на відкритих торгах. Споживач, як сторона договору, розпоряджався не власними коштами, а коштами державного бюджету. Відтак, як вірно зазначив прокурор, таке розпорядження було неефективним, здійсненим на шкоду інтересам держави та громади, з порушенням норм Закону України «Про публічні закупівлі» та засад цивільного законодавства (добросовісного користування правами), з огляду на що, відповідно до ст. ст. 16, 203, 215 ЦК України, оскаржені додаткові угоди до договору про постачання електричної енергії споживачу правомірно визнані судом першої інстанції недійсними.
Твердження скаржника про те, що відповідальність за порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі» покладається на уповноважених осіб замовників, а не на суб`єкт господарювання (ст. 44 Закону) не впливають на кваліфікацію спірних правовідносин, оскільки предметом даного спору є визнання недійсними додаткових угод до договору (з підстав їх укладення в порушення п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі") та повернення безпідставно отриманих коштів, а тому до предмету дослідження не входять обставини дотримання/порушення уповноваженими особами замовника вимог цього Закону.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача бюджетних грошових коштів, які були надмірно та безпідставно йому сплачені позивачем, колегія суддів зазначає наступне.
Так, звертаючись з даним позовом, прокурор крім іншого просив суд стягнути з відповідача надмірно сплачені кошти за поставлену електричну енергію на підставі ст. 1212 ЦК України.
У свою чергу скаржник стверджує, що спірні правовідносини мають договірний характер, що виключає можливість застосування до них положень ст. 1212 ЦК України.
У розрізі наведеного колегія суддів відзначає, що Велика Палата Верховного Суду в постанови від 01.03.2023 у справі №522/22473/15-ц звернула увагу на те, що у разі, якщо на виконання оспорюваного правочину стороною сплачено кошти або передано інше майно, то задоволення позовної вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту, лише якщо вона поєднується з позовною вимогою про стягнення коштів на користь товариства або про витребування майна з володіння відповідача, зокрема на підставі ч. 1 ст. 216, ст. 387, ч. ч. 1, 3 ст. 1212 ЦК України.
Так, відповідно до ч. ч. 1, 2статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Частиною 3 статті 1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Велика Палата Верховного Суду у подібних правовідносинах у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 щодо правової природи коштів, сплачених споживачем постачальнику електричної енергії за ціною, визначеною у додаткових угодах, якими були внесені зміни до істотних умов договору про закупівлю щодо ціни товару, зважаючи на те, що такі додаткові угоди були визнані недійсними (а відтак і не породили жодних правових наслідків для їх сторін), виснувала, що грошові кошти (надмірно сплачені за додатковими угодами), є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, а тому підлягають поверненню у відповідності до вимог статей 216, 1212 ЦК України.
Наявними у матеріалах справи двосторонніми актами приймання-передачі підтверджується, що відповідач на виконання умов договору поставив замовнику (Чагорській сільській раді) 321137,016 кВт/год електричної енергії, з них 192999,92 кВт/год (поставлена в серпні-грудні 2021 року, січні 2022 року) за ціною згідно додаткових угод №№2-6, 8. При цьому, в рахунок оплати вартості поставленого в серпні-грудні 2021 року, січні 2022 року товару за договором позивачем сплачено на рахунок відповідача 913607,41 грн, що підтверджено копіями платіжних доручень, наявними у матеріалах справи.
Натомість враховуючи первісну ціну у договорі, з урахуванням додаткової угоди №1, яка складала за 1 кВт/год - 3,03376 грн (з ПДВ), без урахування додаткових угод №2-6, 8, позивачем за спожиту електричну енергію за серпень-грудень 2021 року, січень 2022 року мало бути сплачено 713316,22 грн, у той час, як останнім фактично сплачено 913607,41 грн, що перевищує вартість електричної енергії відповідно до умов договору на 200291,19 грн.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з обґрунтованими висновками суду першої інстанції про те, що кошти у сумі 200291,19 грн отримані відповідачем безпідставно (за товар, який так і не було поставлено).
Таким чином, грошові кошти в сумі 200291,19 грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути позивачу, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України (правозастосування яких узгоджується із сталою та послідовною практикою Верховного Суду у даній категорії спорів та не спростовано скаржником).
Отже, враховуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені фактичні обставини справи, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення в повному обсязі позову прокурора в інтересах держави в особі позивача.
В той же час, колегія суддів вважає прийнятними аргументи скаржника про те, що суд першої інстанції розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).
Згідно з ч. 3 ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Частиною 4 статті 12 ГПК України визначено, що умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Частиною 1 статті 250 ГПК України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з ч. 1 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи (ч. 6 ст. 252 ГПК України).
Частиною 7 статті 252 ГПК України унормовано, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Як вбачається з матеріалів справи, в ухвалі Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 про відкриття провадження у справі суд дійшов висновку, що дана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
У той же час, 11.06.2025 відповідачем подано до суду першої інстанції відзив на позовну заяву у якому відповідач, серед іншого, просив суд розглянути його клопотання та перейти до розгляду справи №910/6358/25 за правилами загального позовного провадження.
02.02.2026 відповідачем подано клопотання про перехід до розгляду справи №910/6358/25 за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2026 відмовлено у задоволенні даного клопотання відповідача з огляду на розмір грошових вимог позивача до відповідача та незначну нескладність даної справи.
Однак, в цій справі предметом позову крім вимоги майнового характеру про стягнення 200291,19 грн, також є вимога немайнового характеру - визнання недійсними додаткових угод до договору.
Отже, на думку колегії суддів, у суду першої інстанції були відсутні, передбачені ч. 6 ст. 252 ГПК України, підстави для відмови у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2024 у справі №920/51/23 на яку покликався скаржник.
Відтак, судом першої інстанції помилково було вирішено здійснювати розгляд даної справи у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
За змістом положень п. 7 ч. 3 ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
За обставин що склалися, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, що згідно з п. 7 ч. 3 ст. 277 ГПК України є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.
За таких обставин, рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2026 у справі №910/6358/25 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, відповідно до якого позов задовольняється повністю.
Враховуючи вимоги, викладені в апеляційній скарзі, та підстави скасування рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 129 ГПК України та беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги з підстав порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс".

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2026 у справі №910/6358/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
3. Визнати недійсними укладені між Чагорською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" додаткові угоди: №2 від 20.09.2021, №3 від 07.10.2021, №4 від 15.11.2021, №5 від 15.11.2021, №6 від 14.12.2021, №8 від 02.02.2022, - до договору про постачання електричної енергії споживачу №31 від 18.02.2021.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, буд. 25, літ. Б, оф. 5, ідентифікаційний код 41427817) на користь Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області (60412, Чернівецька обл., Чернівецький р-н, с. Чагор, вул. Незалежності, 79, ідентифікаційний код 04418498) 200291 (двісті тисяч двісті дев`яносто одна) грн 19 коп. безпідставно одержаних коштів.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (04070, м. Київ, вул. Сагайдачного Петра, буд. 25, літ. Б, оф. 5, ідентифікаційний код 41427817) на користь Чернівецької окружної прокуратури (58000, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. 28 Червня, буд. 69, ідентифікаційний код 0291012023) витрати по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 16956 (шістнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість) грн 80 коп.
6. Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.
7. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.
8. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.
Повна постанова складена 21.04.2026. 

Головуючий суддя В.В. Шапран 

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко