ЛЕТИЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
КОПІЯ

ВСТУПНА ЧАСТИНА

Єдиний унікальний номер судової справи №678/845/25
Номер провадження №1-кп-678-22/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 лютого 2026 року        селище Летичів 

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі: 
головуючого - судді       ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання    ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Летичів обвинувальний акт, який складений старшим слідчим в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області майором поліції ОСОБА_3 і затверджений 27 травня 2025 року прокурором Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 11 травня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024243000001612, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, розлученого, на утриманні має двох малолітніх дітей, фізичної особи-підприємця, інвалідність відсутня, раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, 
учасники судового провадження: 
прокурори:        ОСОБА_6 , 
ОСОБА_7 , 
ОСОБА_4 , 
потерпіла         ОСОБА_8 , 
потерпіла (цивільний позивач)      ОСОБА_9 , 
її представник – адвокат       ОСОБА_10 , 
обвинувачений (цивільний відповідач)     ОСОБА_5 , 
його захисники (представники) – адвокати:    ОСОБА_11 , 
ОСОБА_12 , 

ВСТАНОВИВ: 

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА 

І. ФОРМУЛЮВАННЯ ОБВИНУВАЧЕННЯ, ВИЗНАНОГО СУДОМ ДОВЕДЕНИМ, СТАТТЯ ЗАКОНУ УКРАЇНИ ПРО КРИМІНАЛЬНУ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ, ЩО ПЕРЕДБАЧАЄ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ ЗА КРИМІНАЛЬНЕ ПРАВОПОРУШЕННЯ, ВИННИМ У ВЧИНЕННІ ЯКОГО ВИЗНАЄТЬСЯ ОБВИНУВАЧЕНИЙ 

1. 11 травня 2024 року близько 19 год. 53 хв. поза межами населеного пункту водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в світлу пору доби, без опадів, рухався по лівій смузі руху сухої, прямої в плані асфальтобетонної проїзної частини автодороги М-30 Стрий-Ізварине, зі сторони м. Хмельницького в напрямку до м. Вінниця, із швидкістю не менше ніж 120 км/год., перевищуючи максимально дозволену швидкість на даній дорозі 110 км/год., чим порушував вимоги п. 12.6 (ґ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. 
Продовжуючи рух за кермом автомобіля Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 , із зазначеною швидкістю водій ОСОБА_5 , виявивши попереду автопоїзд у складі тягача Mercedes-Benz Actros 1843, реєстраційний номер НОМЕР_3 , та спеціального напівпричепа-цистерни OZTAS TRAILER, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухаючись із швидкістю близько 10 км/год. здійснював маневр перестроювання з правої смуги руху у ліву смугу руху, діючи легковажно, не дотримувався вимог п. 1.5, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, а саме при зміні дорожньої обстановки був не уважний, відповідно не реагував на її зміни, чим створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху та загрозу життю і здоров`ю громадян. 
Так, водій ОСОБА_5 , діючи протиправно недбало, тобто не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був та міг їх передбачити, не вірно оцінив дорожню ситуацію, яка склалася, а саме грубо порушуючи вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, при виникненні небезпеки для його руху, яку він завчасно виявив, а саме вищевказаного автопоїзда, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди у дорожній ситуації, яка склалася, порушуючи п. 10.1 Правил дорожнього руху, з метою уникнення прогнозованого ним зіткнення із автопоїздом, змінив напрямок керованого ним автомобіля Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 , праворуч, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, змістився на праву смугу руху із подальшим виїздом правими колесами на трав`яне покриття правого узбіччя, яке не призначене для руху транспортних засобів, на якому стояв пішохід ОСОБА_14 .
Як наслідок грубого порушення зазначених вище пунктів Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5 , він сам себе позбавив можливості запобігти виникненню дорожньо-транспортної пригоди та здійснив на 297 км + ? 335 м автодороги М-30 Стрий-Ізварине, поблизу с. Голосків Меджибізької територіальної громади Хмельницького району Хмельницької області, наїзд передньою правою частиною автомобіля Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на пішохода ОСОБА_14 , який стояв на трав`яному покритті правого узбіччя, обернений спиною до транспортного засобу. 
Після наїзду на пішохода ОСОБА_14 водій ОСОБА_5 продовжив рух далі та на 297 км + ? 342 м автодороги М-30 Стрий-Ізварине здійснив передньою лівою бічною частиною Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ковзне зіткнення із правою передньою бічною частиною автомобіля карети швидкої медичної допомоги Volkswagen Crafter, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який був припаркований та займав праву смугу руху та часткове праве узбіччя із асфальтобетонним покриттям. 
Внаслідок вчинення водієм ОСОБА_5 наїзду автомобілем «Volkswagen Touareg» на пішохода ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останньому заподіяно тілесні ушкодження у вигляді:
подряпин шкіри задньої поверхні нижньої третини правого плеча, задній поверхні правого передпліччя, тильної поверхні правої кисті та її пальців, задньої поверхні грудної клітки зліва з переходом на поперекову ділянку; підшкірних крововиливів задньої поверхні нижньої третини лівого плеча, тильної поверхні лівої кисті, лівої підколінної ямки; осаджень шкіри передньої поверхні грудної клітки справа в проекції середньої третини правої ключиці, задньої поверхні грудної клітки справа, а саме в проекції правої лопатки, задньої поверхні правого плечового суглобу та задньої поверхні верхньої третини правого плеча, в проекції крила крижової кістки справа, правої сідниці, задньої поверхні середньої третини правого стегна, рани шкіри тильної поверхні мізинного пальця правої кисті, які є тілесними ушкодженнями легкого ступеня тяжкості та в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_14 не перебувають;
підшкірних крововиливів лівої сідниці, задньої поверхні верхньої третини правого стегна з переходом на нижні квадранти правої та лівої сідниць, верхньої третини задньої поверхні правого стегна; осаджень шкіри зовнішньої поверхні середньої третини правого стегна, зовнішній поверхні верхньої третини правого стегна, зовнішньо-задній поверхні верхньої третини правого стегна, правої сідниці, задньої поверхні середньої третини правого стегна; рани шкіри зовнішньої поверхні середньої третини лівого стегна, уламкових переломів обох стегнових кісток, які є тілесними ушкодженнями середнього ступеня тяжкості, що призвели б до тривалого розладу здоров я (більше 21 доби) та в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_14 не перебувають;
подряпин шкіри лобної ділянки справа; осадження шкіри центральної частини лобно-тім`яної ділянки голови; крововиливів в м`які покриви голови центральної частини тім`яної ділянки, тім`яно-потиличної ділянки зліва дещо вище потиличного горба; субдурального крововиливу по базальній поверхні правої півкулі головного мозку об`ємом ~ 25,0 мл; субарахноїдального крововиливу по конвекситальній поверхні головного мозку, крововиливу в тканину мозочка справа; неповного перелому правого поперечного відростку першого шийного хребця, що є тяжкими тілесними ушкодженнями, що небезпечні для життя в момент заподіяння та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_14 .
Смерть ОСОБА_14 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 02 год. 20 хв. у реанімаційному відділенні КНП «Летичівська багатопрофільна лікарня» (вул. Савіцького Юрія, 36 селище Летичів Хмельницького району Хмельницької області) внаслідок тілесних ушкоджень, отриманих у даній дорожньо-транспортній пригоді, а саме від закритої черепно-мозкової травми у вигляді субдурального та субарахноїдального крововиливів, що призвела до набряку та здавлення головного мозку.
Порушення водієм ОСОБА_5 п. 12.3. Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, а саме спричиненням смерті пішоходу ОСОБА_14 .
2. Своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_14 , ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 286 КК України. 

ІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ПРОВАДЖЕННЯ 

3. Прокурор ОСОБА_7 зазначила, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, є доведеною сукупністю зібраних органом досудового розслідування доказів, тому, враховуючи відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, просить призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, стягнути з обвинуваченого витрати на залучення експертів, питання про речові докази вирішити згідно ст. 100 КПК України, до набрання вироком суду законної сили обрати запобіжний захід - тримання під вартою, взявши його під варту в залі судового засідання, цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 вважає обґрунтованим, однак при визначенні розміру відшкодування покладається на розсуд суду. 
4. Потерпіла ОСОБА_8 зазначила, що про дорожньо-транспортну пригоду їй повідомили працівники поліції, обвинуваченого ОСОБА_5 побачила через рік після події, він у неї попросив вибачення, цивільний позов до нього не заявляла, оскільки від дорожньо-транспортної пригоди загинув її син вона не бажає будь-якого матеріального відшкодування від обвинуваченого, заявлену у цивільному позові потерпілою ОСОБА_9 суму вважає завищеною, при призначенні покарання покладається на розсуд суду, однак вважає, що суд має застосувати до обвинуваченого позбавлення права керувати транспортними засобами. 
5. Потерпіла ОСОБА_9 та її представник – адвокат ОСОБА_10 зазначили, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди могла загинути не одна людина, а сім осіб, що вбачається із відеозапису, на їх переконання обвинувачений не визнав свою вину і щиро не покаявся, а визнання вини в судовому засіданні і намагання частково відшкодувати завдану шкоду вчинені під тиском здобутих органом досудового розслідування доказів і з метою уникнення призначення справедливого реального покарання, тому просили призначити максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, цивільний позов повністю задовольнити, взяти обвинуваченого під варту в залі судового засідання. 
6. Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю і беззаперечно, щиро кається у вчиненому, під час допиту підтвердив фактичні обставини, які зазначені у обвинувальному акті, не оспорює їх, як не ставить під сумнів кваліфікацію своїх дій та зібрані органом досудового розслідування докази, попросив вибачення у потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 й дуже шкодує за наслідки дорожньо-транспортної пригоди, просить суд призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, яких утримує, допомагає матеріально також своїм батькам, має стійкі соціальні зв`язки, є фізичною особою – підприємцем та сплачує податки, він також є роботодавцем для багатьох людей, активно допомагає військовим, тому його перебування на волі принесе більше користі для держави і суспільства, ніж його перебування в місцях позбавлення волі, він також матиме можливість сплачувати потерпілій ОСОБА_9 кошти по її цивільному позову в розмірі, який визначить суд, неодноразово намагався відшкодувати потерпілій ОСОБА_9 кошти, проте такі вона не прийняла. 
Захисники обвинуваченого ОСОБА_5 – адвокати ОСОБА_11 і ОСОБА_12 зазначили, що обвинувачений як на стадії досудового розслідування, так і судового розгляду повністю і беззаперечно визнав свою вину, щиро розкаявся, тому вони не наполягали на повному дослідженні усіх доказів кримінального провадження, раніше не судимий, має позитивну характеристику, на утриманні у нього двоє малолітніх дітей, тому ці обставини дають суду підстави для застосування до нього положень ст. 75 КК України і встановлення йому іспитового строку. 

ІІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН 

7. Обвинувачений ОСОБА_5 показав, що 11 травня 2024 року їхав разом з ОСОБА_15 з м. Ужгород у м. Запоріжжя автомобілем Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 , й приблизно о 18 год. на дорозі з м. Хмельницький до м. Вінниця побачив, що вантажний автомобіль - бензовоз виїхав на смугу його руху, хоча на його думку водій мав його пропустити, тому він екстрено звернув вправо на європолосу, намагаючись уникнути зіткнення, проте там знаходилась швидка медична допомога, яку зачепив і потім зупинився. 
Його швидкість була близько 110-120 км./год., якби швидкість була менша, такого б не було. 
Він спочатку не зрозумів, що збив людину, але працівники поліції йому про це сказали і до потерпілого ОСОБА_14 не допускали. 
Він слідкував за дорожньою обстановкою і його ніхто не відволікав від керування. 
8. Потерпіла ОСОБА_8 показала, що її син ОСОБА_14 і ОСОБА_9 вирішили у зв`язку з воєнними діями постійно проживати у м. Тернопіль й з м. Запоріжжя перевозили речі. 
11 травня 2024 року вони виїхали у напрямку м. Тернопіль. 
Однак, увечері цього дня до неї зателефонував працівник поліції ОСОБА_16 і повідомив, що син зупинився допомогти іншій людині, яка потрапила у дорожньо-транспортну пригоду, проте сам став учасником події і його збив автомобіль та він перебуває у лікарні. 
Вона приїхала увечері наступного дня й у лікарні в селищі Летичів Хмельницької області бачила сина, який був без свідомості, а вночі він помер від отриманих травм. 
9. Потерпіла ОСОБА_9 показала, що 11 травня 2024 року вона разом з чоловіком ОСОБА_14 їхала автомобілем Кіа, реєстраційний номер НОМЕР_6 , з м. Запоріжжя до м. Тернопіль, де мали постійно проживати, перевозили речі, й вони побачили як на дорозі між м. Вінниця і м. Хмельницький водій автомобіля Audi рухався по зустрічній смузі на великій швидкості й не впорався з керуванням та в`їхав у відбійник, з цього автомобіля випав чоловік, тому вони зупинились на своїй смузі руху і пішли допомагати водієві, позаду них зупинились також й військові. 
Поруч з автомобілем Audi зупинились інші водії і надавали допомогу, в подальшому приїхала швидка медична допомога і поліцейські, які її та чоловіка залишили для опитування, як свідків. 
Під час надання медичної допомоги водієві Audi і з`ясування поліцейськими обставин події, стояла на узбіччі поруч із ОСОБА_14 і після цього відчула гучний сильний удар позаду від якого відлетіла в кювет та впала. 
Отямившись, почала шукати свого чоловіка ОСОБА_14 , її працівник поліції стримував, допомагав морально, потім все ж його побачила – він був без свідомості і дуже поранений, його почали реанімувати і надавати першочергову медичну допомогу, потім його забрала у медичний заклад інша швидка медична допомога, яка невдовзі приїхала. 
13 травня 2024 року від отриманих травм він помер.
На місці події ОСОБА_5 кричав на неї, казав, що не міг по іншому, вів себе зухвало. 
10. Свідок ОСОБА_17 показав, що 13 травня 2024 року у вечірній час рухався автомобілем Audi й виїхав на зустрічну смугу руху та не впорався з керуванням і допустив зіткнення із дорожнім огородженням. 
В подальшому на місце події прибула швидка медична допомога, лікарі якої йому на узбіччі надавали медичну допомогу, та поліцейські, які приїхали на виклик з приводу дорожньо-транспортної пригоди за його участю і через короткий час його ударною хвилею відкинуло у кювет, момент наїзду автомобіля Volkswagen на ОСОБА_14 не бачив, хоча потерпілого відкинуло також у кювет приблизно на 20 м. 
11. Свідок ОСОБА_18 показав, що є водієм швидкої медичної допомоги і 11 травня 2024 року біля 19-20 год. надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду між с. Голосків і с. Требухівці Хмельницького району Хмельницької області, тому разом з фельдшером ОСОБА_19 виїхали туди і по прибуттю лікар на узбіччі надавала медичну допомогу водієві автомобіля Audi.
Карета швидкої допомоги була з увімкненими проблисковими маячками синього кольору і знаходилась попереду автомобіля Audi, яким керував ОСОБА_17 . 
Після них прибули працівники поліції і їх службовий автомобіль був позаду автомобіля Audi, вони встановлювали обставини цієї події, а оскільки молода пара - ОСОБА_14 і ОСОБА_9 були очевидцями, то саме їх залишили для опитування, а інших водіїв – відпустили. 
Під час з`ясування поліцейськими у водія автомобіля Audi ОСОБА_17 обставин події за його участю відбувся наїзд автомобіля Volkswagen на ОСОБА_14 , момент наїзду не бачив. 
Від удару потерпілого ОСОБА_14 відкинуло в кювет у лісосмугу, вони до нього побігли і почали надавати невідкладну медичну допомогу, оскільки внаслідок наїзду автомобіль Volkswagen пошкодив і карету швидкої медичної допомоги й вони не могли їхати, тому викликали іншу для негайного транспортування потерпілого у медичний заклад. 
Від удару його, фельдшера, працівників поліції також відкинуло у лісосмугу. 
Водій Volkswagen їхав з великою швидкістю й небезпека була для 7 осіб. 
У момент наїзду була хороша видимість, дорожнє покриття сухе, опадів не було.
12.Аналогічні за своїм змістом показання надала й свідок ОСОБА_19 . 
13.13. Свідок ОСОБА_20 показав, що є працівником поліції і ніс службу разом із ОСОБА_16 й близько 19 год. 30 хв. 11 травня 2024 року їм на службовий логістичний пристрій надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду на автодорозі М-30 поруч із с. Голосків Меджибізької територіальної громади Хмельницького району Хмельницької області, тому вони виїхали туди і по прибуттю близько 19 год. 50 хв. на місці події виявили, що водій автомобіля Audi ОСОБА_17 рухався по зустрічній смузі руху зі сторони смт Летичів в напрямку м. Хмельницький, не впорався з керуванням і допустив зіткнення із дорожнім огородженням. 
Вони почали встановлювати очевидців вказаної події – це були водії двох вантажних транспортних засобів та молоді люди – ОСОБА_14 і ОСОБА_9 , які зупинились автомобілем Kia з протилежної сторони дороги (в напрямку м. Хмельницький) допомогти, адже були очевидцями події і тому саме їх залишили для подальшого опитування, а інших - відпустили.
У водія автомобіля Audi ОСОБА_17 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, але йому було погано, він лежав на узбіччі і лікарі швидкої вже надавали йому допомогу. 
Місце події вони не встигли огородити і вже через кілька хвилин після їх прибуття та початку встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди раптово почув удар й ударною хвилею його відкинуло у лісосмугу, на нього впала ОСОБА_9 .
Прийшовши в себе він побачив, що був пошкоджений з правої передньої частини автомобіль карети швидкої медичної допомоги Volkswagen Crafter й зрозумів, що водій автомобіля Volkswagen ОСОБА_5 , який зупинився неподалік, здійснив наїзд на автомобіль карети швидкої медичної допомоги та на молодого чоловіка ОСОБА_14 , якого вони залишили для надання пояснень як свідка дорожньо-транспортної пригоди і який стояв на узбіччі поруч з ними. 
Водій автомобіля Volkswagen ОСОБА_5 одразу підійшов до них та залишався на місці події, а потерпілого ОСОБА_14 забрала інша швидка медична допомога у медичний заклад. 
Дорожнє покриття було сухим, опадів не було, оглядовість була хороша. 
Всі обставини зафіксовані на нагрудний відеореєстратор. 
14. Аналогічні за своїм змістом показання надавав й свідок ОСОБА_16 . 
15. Свідок ОСОБА_15 показала, що 11 травня 2024 року їхала разом з ОСОБА_5 у автомобілі Volkswagen, знаходилась на передньому пасажирському сидінні, вони їхали з м. Ужгород у м. Запоріжжя, й на ділянці дороги з м. Хмельницький до м. Вінниця, близько 17 год. побачила перешкоду – вантажний автомобіль, який почав різко виїжджати з правої смуги в ліву й зрозуміла, що вони їдуть у цей автомобіль, інший вантажний автомобіль ще стояв, їх швидкість становила приблизно 100 км/год., оглядовість була доброю, ОСОБА_5 на це зреагував і почав з`їжджати вправо на узбіччя, але там на трав`яному покритті були люди – близько 6 осіб, їх побачили за кілька секунд до зіткнення, тому він почав гальмувати і маневрувати, але йому це не вдалось і збив людину, яка стояла спиною до них. 
ОСОБА_5 одразу ж побіг до місця події, там уже були поліцейські та швидка медична допомога, яку вони під час маневру також зачепили. 
Про те, що попереду була дорожньо-транспортна пригода, вона не бачила, оскільки попереджуючих знаків про це не було. 
16. Свідок ОСОБА_21 показав, що близько одного року назад або більше він був водієм автопоїзда і їхав за іншим водієм автопоїзда ОСОБА_13 , вони зупинились, оскільки автомобіль виїхав на зустрічну смугу та не впорався з керуванням і допустив наїзд в огородження на ділянці дороги між м. Хмельницький і м. Вінниця, тому вони витягнули водія з автомобіля, викликали швидку медичну допомогу та поліцію, водія привели до тями. 
На протилежній стороні зупинилась молода пара ОСОБА_14 і ОСОБА_9 й сказали, що вони були очевидцями події, тому по приїзду працівників поліції останні відпустили їх продовжувати рух за їх маршрутом та залишили тих молодих людей для опитування. 
Після цього побачив, як водій Volkswagen збив на великій швидкості ОСОБА_14 та зачепив карету швидкої медичної допомоги. 
Водій Volkswagen під час розмови сказав, що їхав близько 140 км/год. 
Оглядовість була хорошою, дорожнє покриття сухим. 
17. Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, також підтверджується наступними письмовими доказами, які обвинувачений жодним чином не оспорює, зокрема:
рапортом працівника поліції в якому зафіксовано обставини повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду з потерпілими (а.с. 3-4, 86-87 т. 5);
протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11 травня 2024 року з фототаблицею, який складено у період з 23 год. 00 хв. по 00 год. 21 хв. на автодорозі М-30, 297 км + 300 м, поблизу с. Голосків Хмельницького району Хмельницької області, яким зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди, дорожня обстановка, слідова інформація, відомості про транспортні засоби і наявні пошкодження, тощо (а.с. 14-27 т. 5); 
викопіюванням з Схеми організації дорожнього руху ділянки автомобільної дороги загального користування державного значення М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине км 297 – км 298, де зазначено розміщення дорожніх знаків та влаштування дорожньої розмітки (а.с. 40-44 т. 5);
листом Хмельницького обласного центру з гідрометеорології від 16 травня 2024 року про погодні умови, які спостерігались 11 травня 2024 року поблизу с. Голосків Хмельницької області, за змістом якого кількість опадів за добу – відсутні, атмосфері явища – відсутні, видимість о 18 год. 00 хв. – 25 км, а о 21 год. 00 хв. – 10 км (а.с. 46 т. 5); 
протоколом огляду (перегляду) відеозаписів від 17 травня 2024 року згідно якого на одному із відеозаписів зображено інформацію про рух автомобіля Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 , до наїзду на пішохода ОСОБА_14 , зображено рух в цей час автопоїзда у складі тягача Mercedes-Benz Actros 1843, реєстраційний номер НОМЕР_3 , та напівпричепа-діжки OZTAS TRAILER, реєстраційний номер НОМЕР_4 , які розпочинають свій рух із лівої смуги руху зміщуючись на праву смугу руху, по якій в цей час рухається автомобіль Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 25 т. 6); 
протоколом огляду речового доказу від 12 липня 2024 року під час якого встановлено виявлені механічні пошкодження автомобіля Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 192-197 т. 5);
висновком експерта №СЕ-19/123-24/5886-ІТ від 18 липня 2024 року згідно якого на момент дослідження робоча гальмова система автомобіля Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 , виконувала функції, що передбачені її конструкцією. Рульове керування та ходова частина автомобіля перебували в несправному стані (п. 1). Виявлені в процесі дослідження несправності рульового керування та ходової частини, носять аварійний характер та пов`язуються із дією ударних навантажень, що діяли на елементи та вузли транспортного засобу під час розвитку дорожньо-транспортної пригоди (п. 2) (а.с. 202-206 т. 5); 
висновком експерта №СЕ-19/123-124/10615-КТ від 04 вересня 2024 року згідно якого виконано розкадрування відео файлу з 19 год. 52 хв. 00 с. по 19 год. 55 хв. 00 с. (а.с. 28-33 т. 6);
висновком експерта №41 (експертиза проводилась з 13 травня 2024 року по 13 вересня 2024 року) у якому вказані виявлені тілесні ушкодження у трупа ОСОБА_14 , які наведені у формулюванні обвинувачення (експертом проаналізовані й інші висновки судово-медичних експертів, які наявні у матеріалах справи) (а.с. 131-136, 137,138, 139-140, 143-146, 148-151, 156 т. 5); 
висновком експерта №СЕ-19/123-24/12562-ІТ від 11 листопада 2024 року згідно якого швидкість руху автомобіля Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 , виходячи з довжини виявленого на місці події довшого сліду бокового юзу довжиною 73,6 м., який залишений шиною переднього лівого заблокованого колеса, складала не менше 109,3 … 120,7 км/год. (а.с. 217-222 т. 5); 
протоколом огляду речового доказу від 04 грудня 2024 року під час якого встановлено виявлені механічні пошкодження автомобіля Volkswagen Crafter, реєстраційний номер НОМЕР_5 (а.с. 169-176 т. 5),
висновком експерта №СЕ-19/123-25/921-ФП від 02 квітня 2025 року за змістом якого виходячи з даних відеофайлу було визначено час з моменту коли на відеозаписі видно рух двох автопоїздів і момент зміни напрямку руху, а також момент коли автомобіль Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухається позаду (а.с. 43-56 т. 6); 
протоколами огляду (перегляду) відеозапису – речового доказу від 05 і 08 квітня 2025 року згідно з якими переглянуто відеофайли з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції під назвою «0000000_00000020240511195103_0015», «0000000_00000020240511200604_0017» на яких відображено події з 19 год. 47 хв. 45 с. 11 травня 2024 року й зображено приїзд поліцейських на місце дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля Audi, реєстраційний номер НОМЕР_7 , під керуванням ОСОБА_17 , перед яким в напрямку селища Летичів розташувався автомобіль карети швидкої медичної допомоги Volkswagen Crafter, реєстраційний номер НОМЕР_5 , у якого працюють проблискові маячки синього кольору, водночас, службовий автомобіль працівників поліції зупинився позаду автомобіля Audi, й за поліцейським автомобілем зупинились два автопоїзди. Транспортний засіб Кіа, реєстраційний номер НОМЕР_8 , яким керував ОСОБА_14 , розташований з протилежної сторони в напрямку м. Хмельницький. О 19 год. 53 хв. 12 с. видно, що автопоїзд №1 рухається і змістився із правої смуги руху у якій стояв на ліву смугу руху (здійснював об`їзд перешкоди – пошкодженого автомобіля Audi), а автопоїзд №2 також розпочав свій рух і виконує маневр перестроювання з правої смуги у ліву смугу, а позаду зі сторони м. Хмельницький по лівій смузі руху рухається автомобіль Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який почав змінювати напрямок руху з лівої смуги руху на праву смугу руху, потім до правого узбіччя й виїхав правими колесами на трав`яне покриття узбіччя, де стояла група людей – 7 осіб, та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_14 , який стояв на узбіччі до автомобіля спиною, відбувся також ковзний контакт між правою бічною стороною автомобіля та пішоходом ОСОБА_22 , в подальшому вказаний транспортний засіб зупинився на лівій смузі руху попереду карети швидкої медичної допомоги, водночас автопоїзд №1 зупинився паралельно швидкій (а.с. 57-69, 74-84 т. 6); 
протоколами огляду (перегляду) відеозапису – речового доказу від 05 і 08 квітня 2025 року згідно з якими переглянуто відеофайли з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції під назвою «0000000_00000020240511200604_0016», «0000000_00000020240511200245_0018» на яких відображено події з 20 год. 02 хв. 46 с. 11 травня 2024 року й зображено надання медичної допомоги травмованому після наїзду пішоходу ОСОБА_14 , прибуття ще одного автомобіля швидкої медичної допомоги й поміщення потерпілого для транспортування до медичного закладу, місце розташування транспортних засобів, видимість у напрямку м. Вінниця, факт спілкування водія швидкої медичної допомоги ОСОБА_18 із ОСОБА_5 під час якого запитав його про швидкість керованого транспортного засобу 140 км/год., що він підтвердив (а.с. 70-73, 85-89 т. 6); 
висновком експерта №СЕ-19/123-25/5502-ІТ від 16 квітня 2025 року за змістом якого водій автомобіля Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.6 (ґ), 12.3 Правил дорожнього руху (п. 1); водій ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти прогнозованого ним зіткнення із задньою частиною автопоїзда №2 в складі тягача Mercedes-Benz Actros 1843, реєстраційний номер НОМЕР_3 , та спеціального напівпричепа-цистерни OZTAS TRAILER, реєстраційний номер НОМЕР_4 (автопоїзд №2), шляхом зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля до швидкості руху автопоїзда №2 в межах своєї смуги руху, на момент виникнення небезпеки для його руху (п. 4); на момент виникнення небезпеки для його руху перебування водія ОСОБА_23 в аварійній обстановці з технічної точки зору не вбачається (п. 5); застосований ОСОБА_5 маневр об`їзду задньої частини автопоїзда №2, як засіб запобігання прогнозованого ним зіткнення із задньою частиною автопоїзда №2 з технічної точки зору не обґрунтований (п. 6); в діях водія автопоїзда №2 ОСОБА_13 невідповідності вимогам п. 10.1 і п. 10.3 Правил дорожнього руху з технічної точки зору не вбачається (п. 7); водій ОСОБА_5 , своєчасно виконуючи технічні вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, мав технічну можливість попередити виникнення фактичних обставин розвитку пригоди за яких він, уникаючи прогнозованого ним зіткнення з автопоїздом №2, небезпечно зманеврував праворуч в смугу попутного руху, в подальшому на узбіччя, де здійснив наїзд на пішохода та зіткнення із автомобілем швидкої медичної допомоги (п. 8); в діях водія автопоїзда №2 ОСОБА_13 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, які б перебували в причинному зв`язку з виникненням фактичної дорожньої ситуації, за якої водій автомобіля ОСОБА_5 небезпечно зманеврував праворуч за межі проїзної частини дороги, де здійснив наїзд на пішохода та зіткнення із автомобілем швидкої медичної допомоги, і як наслідок, подію дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору не вбачається (п. 9); в діях водія ОСОБА_5 вбачаються невідповідності технічним вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, які сформували умови для виникнення події, і з технічної точки зору, перебували в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди (п. 10) (а.с. 105-116 т. 6). 
18. Враховуючи сукупність досліджених доказів, суд вважає, що дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. 

ІV. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ 

19. Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. 
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
20. У абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року роз`яснено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. 
21. Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15 січня 2024 року у справі №722/594/22 вказала: виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. 
Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів. 
З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. 
22. У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
23. Законодавець у санкції ч. 2 ст. 286 КК України визначив покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. 
Отже, вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином. 
24. У судовому засіданні ОСОБА_5 неодноразово зазначав про повне і беззаперечне визнання своєї вини і щире каяття у вчиненому, просив пробачення у потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 з приводу того, що сталась дорожньо-транспортна пригода і наслідків, які настали внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху – смерті сина і чоловіка ОСОБА_14 , про це дуже шкодує, розлучений, має на утриманні двох малолітніх дітей - ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є фізичною особою – підприємцем, є дійсним членом релігійної організації «Релігійна громада харизматична християнська церква (повного євангелія) «Світло життя» в якій позитивно характеризується, позитивно характеризується й за місцем проживання у м. Запоріжжя, за місцем проживання у с. Софіївська Борщагівка Київської області скарг до відділу поліції на нього не надходило, він готовий понести призначене судом покарання, намагався частково відшкодувати потерпілій завдану шкоду, не перебуває на диспансерному обліку в лікарів психіатра і нарколога, інвалідність відсутня, раніше не судимий, проте раніше неодноразово притягався до адміністративної відповідальності (а.с. 80-97, 257, 259 т. 3, а.с. 139-140, 142, 145-147, 148, 149-150, 151-152 т. 6).
25. Хоча потерпіла ОСОБА_9 і прокурор ОСОБА_7 у судових дебатах висловили позицію про відсутність обставин, які пом`якшують покарання, однак слідчий і прокурор у обвинувальному акті встановили, що обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття. 
Суд погоджується із викладеним у обвинувальному акті і виходячи із позиції обвинуваченого ОСОБА_5 вважає, що щире каяття дійсно у даній справі має місце, тому згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України суд визнає це обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого. 
При цьому, представники державного обвинувачення на стадії судового розгляду в порядку п. 15 ч. 2 ст. 36, ст. 338 КПК України зміну обвинувачення в частині виключення обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , не здійснювали. 
26. У даній справі ні органом досудового розслідування, ні судом не встановлено обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_5 . 
27. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України, яке є тяжким, дані про особу ОСОБА_5 , який є особою молодого віку, має на утриманні двох малолітніх дітей, є фізичною особою – підприємцем, позитивні характеристики з місць проживання, обставину, яка пом`якшує покарання – щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання (в момент дорожньо-транспортної пригоди був тверезим (а.с. 56 т. 5, а.с. 90-92 т. 6), ступінь вини обвинуваченого, який вчинив злочин з необережності, негативне ставлення до вчиненого, адже попросив у потерпілих вибачення, готовність понести призначене судом покарання, вжиті ним дії після дорожньо-транспортної пригоди, наслідки, які настали – смерть молодої людини, а також позицію двох потерпілих щодо призначення обвинуваченому покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації і достатності покарання, досягнення мети виправлення, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити основне покарання у виді позбавлення волі, однак ближче до середньої межі санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, яке належить відбувати реально. 
28. Призначення саме такого покарання ОСОБА_5 буде справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. 
Обираючи розмір покарання, визначений ч. 2 ст. 286 КК України, ближче до середньої межі санкції, суд зважає на вказані вище відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_5 і у зв`язку із цим не погоджується із твердженням ні потерпілої ОСОБА_9 та її представника – адвоката ОСОБА_10 , ні прокурора ОСОБА_7 про необхідність призначення обвинуваченому фактично максимального (ближче до максимального) покарання у виді 7 (семи) / 8 (восьми) років позбавлення волі. 
На переконання суду, запропонований в судових дебатах як прокурором, так і стороною потерпілої розмір покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі в даній справі є надто суворим. 
29. Законодавець у ч. 2 ст. 286 КК України визначив, що суд може призначити обвинуваченому й додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами або без такого. 
Про це ж зазначено й абз. 1 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року. 
У даній справі встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 рухався зі швидкістю не менше ніж 120 км./год. і завчасно виявивши небезпеку для руху, не вірно оцінив дорожню ситуацію та негайно не вжив заходів для зменшення швидкості, а з метою уникнення прогнозованого зіткнення змінив напрямок руху керованого автомобіля праворуч з лівої смуги руху в праву, а в подальшому - на узбіччя, й не переконався, що це буде безпечним, проте там перебували люди в кількості 7 осіб, зокрема, й потерпілий, на якого він й здійснив наїзд і який від отриманих травм помер у лікарні. 
Сукупність досліджених обставин дає суду підстави для висновку, що до обвинуваченого має бути застосовано вказаний вид додаткового покарання у максимальній межі санкції статті.
При ухваленні рішення щодо додаткового покарання суд враховує й те, що на застосуванні вказаного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами наполягав прокурор, потерпілі, не заперечувала проти його застосування й сторона захисту. 

V. МОТИВИ УХВАЛЕННЯ ІНШИХ РІШЕНЬ ЩОДО ПИТАНЬ, ЯКІ ВИРІШУЮТЬСЯ СУДОМ ПРИ УХВАЛЕННІ ВИРОКУ ТА ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНУ, ЯКИМИ КЕРУВАВСЯ СУД 

30. Питання про долю речових доказів суд вирішує згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України, зокрема: 
одяг та взуття ОСОБА_14 , яке отримала його мати – потерпіла ОСОБА_8 – вважати повернутим за належністю (а.с. 141 т. 5); 
автомобіль швидкої медичної допомоги Volkswagen Crafter, реєстраційний номер НОМЕР_5 , та автомобіль Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вважати повернутими за належністю, а накладений арешт ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2024 року, з урахуванням ухвал слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня 2024 року, від 20 січня 2025 року – скасувати (а.с. 28, 29, 30, 31, 36, 38, 177-178, 183, 208-209, 210, 211, 212-213 т. 5); 
відеозаписи, які записані на оптичний диск для лазерних систем зчитування формату DVD-R, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження – зберігати при справі (а.с. 24 т. 6).
31. 18 грудня 2025 року ухвалою суду накладено арешт на належне обвинуваченому ОСОБА_5 майно (а.с. 117-119 т. 3). 
Враховуючи те, що вироком суду вирішується також питання про часткове задоволення цивільного позову, тому на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України арешт вказаного в ухвалі суду від 18 грудня 2025 року майна не скасовується. 
32. Суд ухвалює обвинувальний вирок, тому на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта під час проведення досудового розслідування (а.с. 201, 218 т. 5, а.с. 29, 44, 104 т. 6). 
33. Суд призначає обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально. 
13 травня 2025 року ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби з покладенням на нього виконання ряду обов`язків, строком – до 10 липня 2025 року (а.с. 174-176 т. 6).
08 липня 2025 року ухвалою суду продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби на два місяці і покладено виконання ряду обов`язків, строк – до 05 вересня 2025 року включно (а.с. 135-136 т. 2). 
28 жовтня 2025 року ухвалою суду обрано обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби на два місяці з покладенням на нього виконання ряду обов`язків, строк дії ухвали – до 26 грудня 2025 року включно (а.с. 28-29 т. 3). 
13 січня 2026 року ухвалою суду обрано обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби на два місяці з покладенням виконання ряду обов`язків, строк дії ухвали – до 13 березня 2026 року включно (а.с. 149-150 т. 3).
Із матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 не порушував умови обраного запобіжного заходу (протилежного органом поліції не встановлено і відомості про це суду не надано), своєчасно і щоразу (за винятком розгляду клопотання про арешт майна) з`являвся до суду для участі у розгляді кримінального провадження, тому у суду наразі відсутні підстави для застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 
Разом з тим, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби з покладенням на нього виконання ряду обов`язків. 
34. Потерпіла ОСОБА_8 цивільний позов до ОСОБА_5 не заявляла. 
35. Потерпіла (цивільний позивач) ОСОБА_9 заявила до обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_5 цивільний позов і просить суд стягнути з нього на її користь 135660,97 грн. майнової шкоди, 50000000,00 грн. моральної шкоди, 43440,00 грн. витрат на поховання ОСОБА_14 (а.с. 19-25 т. 1).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_9 проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу із ОСОБА_14 з серпня 2018 року до дня його смерті – 13 травня 2024 року. 
ОСОБА_14 був молодою, активною і перспективною в розумінні службової кар`єри людиною, працюючи в іноземних компаніях він отримував гідну заробітну плату, яка згідно розрахунків роботодавця, починаючи з 2022 року складала щомісячно близько 2000-4000 євро. 
ОСОБА_9 спричинені душевні страждання, які викликали необхідність відновлення психо-емоційного і фізичного стану, це спричинило її витрати на ліки - 13213,12 грн., консультації психолога – 4050,00 грн., на лікування чоловіка ОСОБА_14 у лікарні витрачено 752,89 грн. 
У дорожньо-транспортній пригоді загинув їх собака - пудель той Харлі і цим заподіяно майнову шкоду на суму 94200,00 грн. 
В зв`язку із встановленням факту спільного проживання рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2025 року у справі №333/5869/24 оплата послуг адвоката ОСОБА_26 склала 13216,00 грн., а вартість квитків на проїзд з м. Львів до м. Запоріжжя для участі у цій справі склала 3754,46 грн.
Крім того, друк документів становить 6374,50 грн. 
У зв`язку із цим загальний розмір майнової шкоди складає 135660,97 грн. 
ОСОБА_9 організувала та провела поховання загиблого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_14 і здійснила витрати на поховання на загальну суму 43440,00 грн., у тому числі: перевезення – 30000,00 грн., вінок – 1900,00 грн., фото на хрест – 1200,00 грн., домовина та інше – разом 10340,00 грн. 
В зв`язку із раптовою втратою найдорожчої людини, яка була опорою в її житті - чоловіка ОСОБА_14 , потерпілій ОСОБА_9 спричинена дуже важка психологічна травма, стрес, шок і розпач від яких вона до цього часу не може оговтатись, наслідком цього є тривала депресія і систематичні панічні атаки, у неї залишилось гірке відчуття несправедливості і образи на винуватця дорожньо-транспортної пригоди, вона відчуває страх за своє здоров`я і страх, що не зможе працювати через панічні атаки і депресивний стан, це в сукупності порушило звичайний спосіб її життя, вона й далі продовжує лікуватись, тому завдану моральну шкоду оцінює у 50000000,00 грн.
ОСОБА_9 понесені витрати на правову допомогу у даній справі в розмірі 48000,00 грн., які також просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 .
36. ОСОБА_5 цивільний позов ОСОБА_9 визнав частково і, враховуючи втрату нею рідної людини внаслідок не умисного наїзду, готовий відшкодувати моральну шкоду в розмірі 400000,00 грн. 
За змістом відзиву на цивільний позов у ОСОБА_5 був діючий страховий поліс, укладений з ПРАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», де визначено суму відшкодування 320000,00 грн. за шкоду, завдану життю та здоров`ю, тому на страховика також покладено обов`язок відшкодувати потерпілій моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи. 
Водночас, витрати на придбання собаки в сумі 94200,00 грн. відсутні, а витрати на адвоката у справі №333/5869/24 і квитки на потяг для участі у даній справі не стосуються факту вчинення дорожньо-транспортної пригоди. 
ОСОБА_9 оголосила збір на допомогу на поховання ОСОБА_14 , це ж вказано й у рішенні суду у справі №333/5869/24, частину витрат на поховання надав ОСОБА_5 , допоміг перевозити речі з м. Запоріжжя до м. Тернопіль. 
У зв`язку із цим захисник (представник) обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_5 – адвокат ОСОБА_11 просить задовольнити позов частково і стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 майнову шкоду в сумі 17416,01 грн.
Зважаючи на те, що понесені потерпілою витрати на професійну допомогу є завищеними, просить суд про їх зменшення. 
37. Вирішуючи по суті цивільний позов потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_9 до ОСОБА_5 суд приходить до наступного висновку. 
38. Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 1). Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч. 5).
39. В силу п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. 
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч. 2). 
Як зазначено у ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2). 
У відповідності до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. 
Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2).
Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. 
У відповідності до вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2). Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5). 
В силу абз. 1 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 
40. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Як зазначено в абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
41. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1). Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (ч. 2). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абз. 2 ч. 3). 
В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
42. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (абз. 1-2 п. 3). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9). 
43. Так, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2025 року (справа №333/5869/24, провадження 2-о/333/15/25), яке набрало законної сили 01 квітня 2025 року, встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу – ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з серпня 2018 року до дня смерті ОСОБА_14 – 13 травня 2024 року (а.с. 165-170 т. 1).
Таким чином, рішенням суду у цивільній справі №333/5869/24 встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу – ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , з серпня 2018 року до дня смерті ОСОБА_14 – 13 травня 2024 року. 
ОСОБА_9 просить суд стягнути з ОСОБА_5 витрати на оплату послуг адвоката при розгляді справи №333/5869/24 в розмірі 13216,00 грн. і вартість квитків на потяг для участі у цій справі в розмірі 3754,46 грн. 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. 
Наведена норма цивільного процесуального закону є спеціальною при розгляді судом справ окремого провадження. 
Зважаючи на те, що суд розглянув справу №333/5869/24 в порядку окремого провадження, тому є імперативним положення ч. 7 ст. 294 ЦПК України, що судові витрати в такому випадку при розгляді справи не відшкодовуються у зв`язку із чим вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_5 в цій частині не підлягають задоволенню. 
44. ОСОБА_9 просить суд стягнути з ОСОБА_5 витрати на поховання на загальну суму 43440,00 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.
Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_9 в цій частині є обґрунтованими, адже підтверджуються наданими нею доказами (а.с. 171, 172, 174, 175, 176 т. 1): 
договором-замовленням №8-05-2024 на організацію та проведення поховання ОСОБА_14 – на суму 30000,00 грн.; 
накладною №414 від 14 травня 2024 року про придбання товарів, пов`язаних з похованням – на суму 10340,00 грн.; 
скріншотом щодо оплати за фото померлого – на суму 1200,00 грн.;
чеком від 17 травня 2024 року щодо придбання вінка – на суму 1900,00 грн. 
Таким чином, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 підлягають стягненню витрати на поховання на загальну суму 43440,00 грн.
45. ОСОБА_9 просить суд стягнути з ОСОБА_5 витрати на ліки - 13213,12 грн., консультації психолога – 4050,00 грн., на лікування чоловіка ОСОБА_14 у лікарні - 752,89 грн. 
Суд вважає, що вказані витрати підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 й підтверджуються наданими доказами (а.с. 173, 207-248 т. 1): 
фіскальним чеком від 02 травня 2025 року – на суму 1300,00 грн.; 
платіжною інструкцією від 14 травня 2024 року – на суму 2750,00 грн.;
скріншотами щодо придбання ліків. 
46. ОСОБА_9 просить суд стягнути з ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 94200,00 грн., яка полягає у загибелі в дорожньо-транспортній пригоді собаки. 
Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом.
Із наданих до цивільного позову документів, матеріалів кримінального провадження (зокрема, відеозапису в момент дорожньо-транспортної пригоди), показань свідків вбачається, що собака – той пудель був власністю ОСОБА_14 і ОСОБА_9 . 
Учасниками справи не оспорюється, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди собака загинув разом з господарем ОСОБА_14 .
Враховуючи зазначене, суд вважає, що на підставі ст. 1166 ЦК України ОСОБА_9 обґрунтовано звернулась із вказаними позовними вимогами до ОСОБА_5 . 
Факт того, що цивільний позивач ОСОБА_9 не надала доказів придбання собаки, дійсно має місце, однак належність їй собаки вона підтвердила наданими скріншотами. 
Вартість собаки вказаної породи ОСОБА_9 підтвердила належними доказами, які додані до позовної заяви і відзиву на цивільний позов, тому така підлягає стягненню з ОСОБА_5 . 
47. ОСОБА_9 просить стягнути з ОСОБА_5 майнову шкоду, яка полягає в друці документів на загальну суму 6374,50 грн.
Однак, вказана позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки докази понесення таких витрат на вказану суму відсутні. 
48. ОСОБА_9 просить суд стягнути з ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 50000000,00 грн. 
ОСОБА_5 цивільний позов ОСОБА_9 визнав частково в розмірі 400000,00 грн. 
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує те, що ОСОБА_9 дійсно спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок загибелі від дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_14 , з яким проживала однією сім`єю без шлюбу, що призвело до психологічної травми, стресу, розпачу, невпевненості у майбутньому, необхідності лікування від депресії і панічних атак, наявність страху за своє життя, відчуття безпорадності тощо. 
Детальні аргументи щодо завданої моральної шкоди наведені у позовній заві, відповіді на відзив, а також усних поясненнях потерпілої в судових засіданнях. 
Суд не має будь-яких сумнівів у тому, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_9 зазнала моральної шкоди, адже у її житті дійсно відбулись вимушені негативні зміни, порушено звичайний ритм її життя, вона втратила душевний спокій, наслідки вказаної події вона відчуває донині, вимушена лікуватись і приймати ліки. 
Враховуючи характер, тривалість та глибину заподіяних ОСОБА_9 моральних страждань внаслідок трагічної загибелі ОСОБА_14 з яким вона проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу, ступінь негативних змін, що сталися в її житті, глибину й тривалість її переживань та моральних страждань, вимушену зміну способу життя, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню з ОСОБА_5 , має становити 2000000,00 грн., такий розмір в даному випадку, враховуючи реалії сьогодення, не є завищеним, буде достатнім для розумного задоволення її потреб, як потерпілої особи, не призведе до її збагачення, враховуватиме матеріальний стан обвинуваченого ОСОБА_5 . 
49. ОСОБА_9 просить суд стягнути з ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 48000,00 грн. 
ОСОБА_5 і його захисники (представники) - адвокати ОСОБА_12 та ОСОБА_11 просили зменшити розмір вказаних витрат, вважають, що такий є завищеним. 
Вирішуючи порушене питання, суд приходить до наступного. 
Враховуючи положення ч. 1 ст. 124 КПК УКраїни, з обвинуваченого на користь потерпілого підлягають стягненню всі здійснені документально підтверджені процесуальні витрати. 
Водночас, розмір витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_9 заявлено при розгляді судом цивільного позову про відшкодування майнової і моральної шкоди. 
У зв`язку із цим до правовідносин щодо розмір витрат на професійну правничу допомогу необхідно також застосувати відповідні положення ЦПК України. 
У ч. 1 ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. 
Як зазначено у ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. 
Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3). 
За приписами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8). 
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу.
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.
Чинне законодавство визначає критерії, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування понесених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу.
Зокрема, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Процесуальний закон виключає ініціативу суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, якщо ці витрати не відповідають критерію співмірності (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року (справа №755/9215/15-ц), постанова Верховного Суду від 03 червня 2020 року (справа №211/1674/19)). 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року (справа№922/1964/21) зроблено висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, в рішеннях від 23 січня 2014 року в справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року в справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
У даній справі потерпіла ОСОБА_9 сплатила адвокату ОСОБА_10 за надання правової допомоги у кримінальному провадженні кошти в розмірі 48000,00 грн. (платіжні інструкції від 29 квітня 2025 року і від 21 травня 2025 року на суму 24000,00 грн. кожна). 
Враховуючи складність справи, обсяг виконаної представником потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_10 роботи, його неодноразову участь у судових засіданнях у даній справі як особисто, так і в режимі відеоконференції, критерії розумності, співмірності, обґрунтованості, а також дійсної необхідності понесення таких витрат, з урахуванням клопотання захисника (представника) обвниуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_11 про зменшення розміру таких витрат у звя`зку із тим, що такий є завищеним, суд вважає, що з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 необхідно стягнути 24000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, такий розмір відповідатиме принципу справедливості по відношенню до кожної із сторін судового процесу, такий розмір не є завищеним і має розумний розмір. 
50. Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд кримінального провадження проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. 
У формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, викладено ті обставини, які зазначені у обвинувальному акті, адже їх повністю і беззаперечно визнав обвинувачений. 

Керуючись ст.ст. 2, 7, 30-32, 84-86, 91-100, 107-108, 110, 128-129, 337, 368-371, 373-374, 376, 392-395, 532 КПК України,

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. 
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу приведення вироку до виконання. 
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта на загальну суму 20878,10 грн., зокрема: 
судова інженерно-транспортна експертиза (висновок експерта №СЕ-19/123-24/5886-ІТ від 18 липня 2024 року) – 3029,12 грн.; 
судова інженерно-транспортна експертиза обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди (висновок експерта №СЕ-19/123-24/12562-ІТ від 11 листопада 2024 року) – 2387,70 грн.;
судова комп`ютерно-технічна експертиза (висновок експерта №СЕ-19/123-24/10615-КТ від 04 вересня 2024 року) – 2271,84 грн.; 
судова фототехнічна експертиза (висновок експерта №СЕ-19/123-25/921-ФП від 02 квітня 2025 року) – 6058,24 грн.;
судова інженерно-транспортна експертиза (висновок експерта №СЕ-19/123-25/5502-ІТ від 16 квітня 2025 року) - 7131,20 грн. 
Речові докази: 
одяг та взуття ОСОБА_14 , яке отримала його мати – потерпіла ОСОБА_8 – вважати повернутим за належністю; 
автомобіль Volkswagen Crafter, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який постановою слідчого від 13 травня 2024 року переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_27 – вважати повернутим за належністю; 
автомобіль Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання особі, яка вправі його отримати (власнику, володільцю, уповноваженій особі) – вважати повернутим за належністю ОСОБА_5 ; 
відеозаписи, які записані на оптичний диск для лазерних систем зчитування формату DVD-R, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження – зберігати при справі. 
Накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2024 року (справа №686/13462/24, провадження №1-кс/686/4307/24) арешт: 
1) на автомобіль Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 , - з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування ним, з урахуванням ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 липня 2024 року (справа №686/13462/24, провадження №1-кс/686/6161/24) про скасування арешту в частині заборони користування належним ОСОБА_28 транспортним засобом, володільцем якого є ОСОБА_5 , - скасувати; 
2) на автомобіль Volkswagen Crafter, реєстраційний номер НОМЕР_5 , - з тимчасовим позбавленням права на відчуження та розпорядження ним, з урахуванням ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 січня 2025 року (справа №686/13462/24, провадження №1-кс/686/522/25) про задоволення клопотання КНП «Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медичних катастроф» Хмельницької обласної ради і скасування арешту в частині заборони права розпорядження автомобілем, – скасувати.
Накладений ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2025 року арешт на належну (і) на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 частку (и) у нерухомому майні – 1/2 частки і 3/12 частки у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 – залишити до повного виконання даного вироку суду в частині цивільного позову потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_9 до обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_5 про відшкодування майнової і моральної шкоди. 
Обрати ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді домашнього арешту й покласти на нього наступні обов`язки: 
не залишати місце свого проживання по АДРЕСА_2 в період з 22 год. по 06 год. без дозволу суду або прокурора; 
прибувати до суду за першим викликом; 
повідомляти суд та / або Летичівську окружну прокуратуру про зміну свого місця проживання чи роботи; 
утриматися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні, крім як в ході судового розгляду; 
здати на зберігання до відповідного підрозділу Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. 
З метою здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_5 вирок суду для виконання невідкладно засобами електронного зв`язку та в подальшому поштовим зв`язком направити в Бучанське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області. 
Бучанському районному управлінню поліції Головного управління Національної поліції в Київській області у разі допущення обвинуваченим ОСОБА_5 порушень умов обраного йому вироком суду запобіжного заходу невідкладно інформувати про це суд та / або Летичівську окружну прокуратуру. 
Вирок суду для контролю в частині обраного запобіжного заходу направити в Летичівську окружну прокуратуру. 
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 у разі зміни місця проживання повідомити про це Бучанське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з метою передання вказаним органом поліції даного вироку суду для виконання іншому органу Національної поліції за територіальністю. 
Вирок суду в частині застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після його оголошення. 
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_8 не заявлявся. 
Задовольнити частково цивільний позов потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_9 до обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_5 про відшкодування майнової і моральної шкоди. 
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 : 
витрати на поховання на загальну суму 43440,00 грн.; 
витрати на лікування на загальну суму 18016,01 грн.; 
майнову шкоду в розмірі 94200,00 грн.; 
моральну шкоду в розмірі 2000000,00 грн.; 
витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24000,00 грн. 
Відмовити в задоволенні цивільного позову потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_9 до обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди: 
у стягненні витрат на професійну правничу допомогу за представництво адвокатом інтересів ОСОБА_9 у Комунарському районному суді м. Запоріжжя при розгляді справи №333/5869/24 у розмірі 13216,00 грн.; 
у стягненні вартості квитків на проїзд з м. Львів до м. Запоріжжя і назад для участі у справі №333/5869/24 у розмірі 3754,46 грн.; 
у стягненні витрат за друк документів у розмірі 6374,50 грн. 
Апеляційна скарга на вирок суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Летичівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили. 
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. 
Копію вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. 

Реквізити для сплати витрат за проведення експертизи на користь держави: 
Отримувач коштів: ГУК у Хмел.обл/Летичів. стг/24060300
Код за ЄДРПОУ: 37971775 
Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.) 
р/р UA438999980313050115000022663
Код класифікації доходів бюджету: 24060300

Суддя      підпис     ОСОБА_1 

Суддя            ОСОБА_1