Справа № 594/223/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Губіш О.А., за участі захисника - адвоката Когут О.В., розглянувши матеріали, що надійшли від т.в.о. заступника начальника відділення поліції №1 Чортківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , 

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

11 лютого 2026 року о 18 год. 04 хв. ОСОБА_1 на автодорозі Т20-02 сполученням Тернопіль-Скалат-Борщів-Жванець 125 км+500 м, керував транспортним засобом марки Мітсубісі лансер д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Алкотестер Драгер 6810, прилад ARAM 0601, проба позитивна 1,60 проміле. Проїхати в КНП Борщівська міська лікарня для проходження огляду на визначення стану сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.9.а. Правил дорожнього руху України. 
В судове засідання ОСОБА_1 не прибув.
Захисник – адвокат Когут О.В. просив адміністративну справу щодо ОСОБА_1 закрити. В обгрунтування чого зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №589012 від 11 лютого 2026 року складений з грубим порушенням вимог закону, матеріалами адміністративного провадження вину ОСОБА_1 не доведено, а тому, протокол не може бути оцінено, як належний та допустимий доказ вчинення останнім адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Так, відповідно до приписів ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. З матеріалів справи та долучених до матеріалів справи - відеозапису з відореєстратора та нагрудних камер працівників поліції, слідує, що такими не зафіксовано даних на підтвердження порушень ОСОБА_1 будь-якого пункту ПДР України, що призвело для безумовної причини зупинки. Також, зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено час вчинення адміністративного правопорушення о 18 год 04 хв, хоча з відеозапису вбачається, що фіксація відеозапису розпочалась о 18.08. год. 
Оскільки, у силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь; недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи, вважає, що за таких осбтавин існують об`єктивні сумніви щодо події, а тому, такі сумніви беззаперечно повинні трактуватись на користь останнього. На підставі викладеного, просив адміністративну справу щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 закрити.
Заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.
Так, вина ОСОБА_1 стверджена даними протоколу про адміністративне правопорушення від 11.02.2026 серії ЕПР1 № 589012, доданим до нього результатом тестування на алкоголь, з якого слідує, що в час та місці вказаному у протоколі ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом, перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту склав 1,60 ‰, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп`яніння був згідний, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП «Борщівська міська лікарня», з якого слідує, що огляд в медичному закладі не проводився, оскільки ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився, даними відеозапису, здійсненого поліцейським та долученого до матеріалів справи.
Протокол сумніву не викликає, оскільки складений уповноваженою особою, відповідно до вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів приладу "Драгер 6810" ARAM 0601, вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння, результат 1,60% проміле, з чим ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис. 
Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в КНП «Борщівська міська лікарня», огляд також не проводився, водій від такого відмовився.
Також з оглянутого під час розгляду справи відеозапису з нагрудної камери моторола 857153, 856529, 856900, долученого до матеріалів справи, встановлено, що на такому зафіксовано рух автомобіля марки Мітсубісі лан сер, який здійснював незрозумілі маневрування на проїжджій частині, виїхав на зустрічну смугу руху, після чого о 18.08 год був зупинений працівниками поліції. На місці події, останній говорив, що вживав 100 гр спиртного. Крім того, поліцейський при спілкуванні з останнім, заявив, що від ОСОБА_1 чути запах алкоголю з порожнини рота, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер, а у випадку відмови, пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в медичному закладі. На проходження огляду на місці події ОСОБА_1 погодився та за допомогою приладу "Драгер 6810" ARAM 0601, його було освідчено та зафіксовано результат огляду становить 1.60% проміле, з чим ОСОБА_1 погодився. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, а саме КНП «Борщівська міська лікарня», ОСОБА_1 відмовився. 
Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно п.2.5 ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Аналізуючи досліджені під час розгляду справи докази вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, а тому, його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення. 
При цьому, суд критично оцінює твердження захисника в тій частині, що підстави для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , відсутні – працівники поліції доказів щодо цього суду не надали і такі в матеріалах справи відсутні. 
Так, з даних відеозапису вбачається, що на місці події, одразу після зупинки транспортного засобу поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що він здійснював маневрування транспортним засобом під час керування та не надав для перевірки посвідчення водія відповідної категорії В, чим порушив п.2.4.а. ПДР керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з, в зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.
Слід зазначити, що незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий обов`язок прямо передбачений пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу.
У випадку не згоди особи з причинами зупинки працівниками поліції - вона має можливість, відповідно до п.п.д) п.2.14 ПДР України оскаржити дії поліцейського у встановленому законом порядку.
Наведені докази узгоджуються між собою та є достатніми для підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Відеоматеріали є повними, чіткими та відображають обставини, які мають значення для справи, тому є допустимими доказами та оцінюються судом у сукупності з іншими доказами, які підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а також узгоджуються з іншими доказами по справі.
Крім того, суд зауважує, що предметом розгляду у справі є оцінка дій працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія. Законність підстави зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст. 130 КУпАП і дії поліції щодо законності таких підстав можуть бути оскаржені в окремому порядку, зокрема, в адміністративному, з наданням суду відповідних доказів.
Строною захисту не наведено даних яким чином правомірність дій працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, і як саме це впливає на встановлений факт перебування водія у стані алкогольного сп`яніння
Посилання захисника - адвоката Когута О. В. на те, що час вчинення правопорушення, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушенні не співпадає із часом, зафіксованим нагрудною відеокамерою поліцейських не заслуговують на увагу і суд розцінює їх як такі, що надані з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
При цьому, згідно вказаного відеозапису вбачається, що ознаки алкогольного сп`яніння працівниками поліції ОСОБА_1 були озвучені чітко, про що й останній також не заперечував та підтвердив, що він вживав спиртні напої.
За таких обставин, вбачаючи в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, враховуючи характер вчиненого діяння, дані про особу порушника, щодо якого відсутні відомості про притягнення протягом року до адміністративної відповідальності, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, приходжу до висновку, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у відповідності до санкції ч.1 ст.130 КУпАП – у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. 
На підставі ч.1 ст.130 КУпАП та керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284, 307, 308 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», - 

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення ОСОБА_1 даної постанови, а в разі оскарження цієї постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу (34 000 гривень); витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 - 665 (шістсот п`ять) грн 60 (шістдесят) коп. судового збору.
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП. 
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Скарга на постанову може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд. 

СУДДЯ: