ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 5015/2687/11(21/35) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Картере В.І.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ТОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач"
на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 
у справі № 5015/2687/11(21/35)
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будкомплект"
про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Виробничо-наукова компанія "Розточчя СТ".

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.05.2025 у справі №5015/2687/11(21/35) задоволено заяву Фізичної особи - підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича від 22.04.2024 про заміну кредитора у справі правонаступником. Замінено кредитора у справі № 5015/2687/11(21/35) про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Виробничо-наукова компанія "Розточчя СТ", Приватне акціонерне товариство "Оргхім" на його правонаступника Фізичну особу - підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича.

ТОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" подало повторну апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.05.2025 у справі №5015/2687/11(21/35). Разом із апеляційною скаргою скаржником подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 15.12.2025 залишив без руху апеляційну скаргу ТОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.05.2025, встановив скаржнику десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали на усунення недоліків апеляційної скарги, надати (надіслати) суду належним чином обґрунтоване клопотання (з доказами в його обґрунтування) про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 27.05.2025 у справі №5015/2687/11(21/35).

В межах встановленого ухвалою суду від 15.12.2025 строку від ТОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 27.05.2025 у цій справі.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" про поновлення процесуального строку. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за повторною апеляційною скаргою ТОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" б/н від 05.12.2025 (вх. №01-05/3625/25 від 08.12.2025) на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.05.2025. Апеляційну скаргу ТОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.05.2025 у справі №5015/2687/11(21/35) повернуто скаржнику.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені в клопотанні про поновлення процесуального строку підстави (обставини), що перешкоджали зверненню до суду з апеляційною скаргою раніше, є неповажними; скаржник при усуненні недоліків повторної апеляційної скарги не довів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження; факт залишення без розгляду вперше поданої апеляційної скарги не може свідчити про поважність причин пропуску строку на оскарження рішення місцевого суду та поновлення строку на подання повторної апеляційної скарги.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

29.01.2026 ТОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" через систему "Електронний суд" подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 у справі №5015/2687/11(21/35) та передати справу на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду.

Товариство вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням статей 89, 236 ГПК України, прийнятою без врахування актуальної судової практики Верховного Суду, викладеної у постановах від 24.07.2023 у справі № 200/3692/21, від 22.03.2018 у справі № 910/24368/14 та від 26.05.2020 у справі № 910/9016/16, а також рішення ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011, заява № 29979/04, остаточне з 20.01.2012.

Вказує, що відмовляючи у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд не здійснив належної оцінки поважності причин пропуску строку, залишивши поза увагою, що пропуск строку на апеляційне оскарження обумовлений не бездіяльністю скаржника, а фактом перебування у провадженні суду іншої (першої) апеляційної скарги на це ж саме судове рішення, провадження за якою було відкрито ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.07.2025 у даній справі.

Скаржник також зазначає, що дії Товариства при повторному зверненні з апеляційною скаргою відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у справі № 200/3692/21, щодо одночасного дотримання умов для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
У поданому відзиві ПрАТ "ВНК "Розточчя СТ" погоджується із касаційною скаргою ТОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач", просить оскаржувану ухвалу скасувати, справу передати на новий розгляд до апеляційного господарського суду.

ФОП Корякін Д.В. подав відзив на касаційну скаргу, вважає її безпідставною з підстав, наведених у відзиві, просить залишити її без задоволення, ухвалу апеляційного суду - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Здійснивши розгляд касаційної скарги у письмовому провадженні, дослідивши наведені у ній доводи та перевіривши дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів зазначає таке.
Об`єктом касаційного перегляду у цій справі є ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України. 

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У рішенні від 13.06.2019 № 4-рн/2019 Конституційний Суд України вказав, що забезпечення права на апеляційний перегляд справи, передбаченого пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, слід розуміти як гарантоване особі право на перегляд її справи в цілому судом апеляційної інстанції; забезпечення права на апеляційний перегляд справи - одна з конституційних засад судочинства - спрямоване на гарантування ефективного судового захисту прав і свобод людини і громадянина з одночасним дотриманням конституційних приписів щодо розумних строків розгляду справи, незалежності судді, обов`язковості судового рішення тощо (абз. 13 підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини названого рішення).

Право на апеляційний перегляд справи, передбачене пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, є гарантованим правом на перегляд у суді апеляційної інстанції справи, розглянутої судом першої інстанції по суті (абз.8 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 17.03.2020 № 5-р/2020).

Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

У справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип стверджує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п.40, 41, від 03.04.2008).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України", заяви № 17160/06 та N 35548/06, п. 34, від 20.06.2011).

Згідно з частиною першою статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу (частина третя статті 256 ГПК України).

Відповідно до частин другої - четвертої статті 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу. Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, статтею 119 ГПК України не передбачено конкретного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Виходячи зі змісту частин другої, третьої статті 256 ГПК України, клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку. При чому поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. У кожному випадку суд, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку (близька правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №918/115/16, від 19.06.2018 у справі №912/2325/17, від 18.01.2019 у справі №921/396/17-г, від 19.01.2022 у справі №29/520-05, від 05.07.2023 у справі № 910/186/21 тощо).

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надаючи оцінку висновкам суду апеляційної інстанції про те, що подання до суду 08.12.2025 повторної апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.05.2025 у справі №5015/2687/11(21/35), про яке скаржник ТОВ "Управляюча компанія Львівський автонавантажувач" знало ще 20.06.2025, з пропуском строку апеляційного оскарження та відповідним клопотанням на поновлення строку такого оскарження, не може вважатися поважною причиною, оскільки вказане зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою, яка залежала виключно від самого скаржника, та з огляду на доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Попри обмежені повноваження касаційного суду при розгляді справи (здійсненні перегляду у касаційному порядку судових рішень), що визначені, зокрема нормами частин першої, другої статті 300 ГПК України (на підставі встановлених фактичних обставин справи, без права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним тощо), суд касаційної інстанції наділений достатнім обсягом повноважень щодо перевірки та надання оцінки доказам, наданим на підтвердження вчинення або невчинення учасниками справи процесуальних дій, що є складовою перевірки правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права і впливає на відповідні висновки суду.

З матеріалів цієї справи вбачається, за первісно поданою ТОВ "Управляюча компанія Львівський автонавантажувач" апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.05.2025 у справі №5015/2687/11(21/35) Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 11.07.2025 відкрив апеляційне провадження, ухвалою від 14.08.2025 розгляд справи призначив на 07.10.2025; ухвалою від 13.10.2025 призначив розгляд справи на 28.10.2025.

28.10.2025 в ході апеляційного розгляду Західний апеляційний господарський суд встановив, що ухвали Західного апеляційного господарського суду від 11.07.2025, 14.08.2025 та 13.10.2025 помилково не були надісланні ПрАТ "Оргхім". З метою повного і усестороннього дослідження усіх обставин, що мають значення, ухвалою від 28.10.2025 апеляційний господарський суд відклав розгляд справи на 02.12.2025 та зобов`язав ТОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" надіслати копію апеляційної скарги із додатками до неї ПрАТ "Оргхім".

02.12.2025 Західний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ТОВ "Управляюча компанія Львівський автонавантажувач" на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.05.2025 у справі № 5015/2687/11(21/35) залишив без розгляду на підставі пункту 8 частини 1 статті 226 ГПК України, вказавши, що скаржник не виконав вимоги ухвали суду від 28.10.2025, а саме, не надав доказів надіслання копії апеляційної скарги ТОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" з додатками до неї ПрАт "Оргхім".

Ухвала Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2025 про залишення без розгляду апеляційної скарги ТОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" була доставлена в його електронний кабінет 04.12.2025 12:28, що підтверджується витягом з картки руху документа Електронного суду.

05.12.2025 ТОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" подало повторну апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27.05.2025 у справі №5015/2687/11(21/35) з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Отже, питання про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження у випадку повторного подання апеляційної скарги має ключове значення у цій справі.

З цього приводу Верховний Суд у постанові від 24.07.2023 у справі №200/3692/21 (на яку посилається скаржник) зазначив, що процесуальний строк, зокрема строк на апеляційне оскарження, в разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:
1) первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулося у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;
2) повторне подання апеляційної скарги відбулося у межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;
3) скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;
3) доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;
4) наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі №9901/32/20 вказала, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони в причинному зв`язку з пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що апеляційний суд, визнаючи неповажними наведені Товариством підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження та відмовляючи у його відкритті, не з`ясував: чи первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулося у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження; чи повторне подання апеляційної скарги відбулося упродовж розумного строку; чи на момент повторного звернення скаржником усунуто недоліки, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги; чим підтверджується наявність таких обставин.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що, відхиляючи клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції не дослідив та не навів мотивування щодо доводів скаржника, що пропуск строку у період з 11.07.2025 (дата відкриття першого провадження) по 02.12.2025 (дата залишення першої скарги без розгляду) обумовлений не бездіяльністю ТОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач", а фактом перебування у провадженні апеляційного суду його першої апеляційної скарги на це ж саме судове рішення, провадження за якою вже було відкрито ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.07.2025 у даній справі.

Суд апеляційної інстанції залишив без відповідного реагування доводи скаржника про те, що апеляційним господарським судом не приймалась ухвала про залишення без руху його первісної апеляційної скарги з підстав не надіслання апеляційної скарги ПрАТ "Оргхім" та не встановлювався строк на усунення недоліків першої апеляційної скарги. Зобов`язання Товариству надати докази надіслання апеляційної скарги ПрАТ "Оргхім" було визначено в ухвалі апеляційного господарського суду про відкладення розгляду справи від 28.10.2025. При цьому, про наслідки невиконання вимог ухвали Товариство попереджена не було.

Верховний Суд відзначає, що суд апеляційної інстанції, враховуючи межі перегляду справи та його повноваження, є судом факту, який перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах передбачених статтею 269 ГПК України та відповідно до повноважень закріплених у статті 275 ГПК України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції у кожному конкретному випадку, дотримуючись балансу між реалізацією особою права на доступ до суду (шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції), принципу правової визначеності, враховуючи мету апеляційного оскарження, обставини (підстави), які означені як причини пропуску строку заявником, має приймати мотивоване та обґрунтоване рішення щодо задоволення/відхилення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням у судовому рішенні підстав, причин, міркувань та правової підстави щодо задоволення/відхилення такого клопотання.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції не у повній мірі дотримався норм процесуального права, що наведені вище, не зазначивши підстав, належним чином не оцінивши доказів та не навівши відповідних міркувань на предмет поважності/неповажності причин пропуску строку. Таким чином, ухвала Західного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 не відповідає вимогам щодо вмотивованості судового рішення, встановленим статтями 236 та 238 ГПК України.

Внаслідок формального застосування процесуальних норм суд апеляційної інстанції обмежив право скаржника ТОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" на апеляційний перегляд та створив надмірний процесуальний бар`єр, який не переслідує легітимної мети, та суперечить статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтованими підстави касаційного оскарження та погоджується з тими доводами скаржника, які відповідають висновкам суду, наведеним у мотивувальній частині цієї постанови.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За змістом частини 4 статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. 

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема, за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 310 ГПК України).

Зважаючи на допущені апеляційним господарським судом порушення норм процесуального права та обґрунтованість підстав касаційного оскарження, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність задоволення касаційної скарги, скасування оскарженої ухвали та направлення матеріалів справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Дійшовши такого висновку, судові витрати у зв`язку з переглядом справи суд касаційної інстанції не розподіляє.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ТОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" задовольнити.

2. Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 у справі №5015/2687/11(21/35) скасувати.

3. Справу № 5015/2687/11(21/35) направити для продовження розгляду до Західного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Огороднік 

Судді С.В. Жуков

В.І. Картере