Справа № 285/4974/25
провадження у справі № 2/0285/418/26
РІШЕННЯ
Іменем України

17 лютого 2026 року м. Звягель 
головуючого – судді Коцюби О.М. 
за участю секретаря Лук`янця Н.В., 
представника відповідача Фрегера Г.Й.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Звягельського міськрайонного суду Житомирської області справу за позовом ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», про стягнення частини шкоди, завданої внаслідок ДТП,-
встановив:
04.09.2025 року до Звягельського міськрайонного суду Житомирської області звернулося ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування непокритої частини шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У позові посилається на те, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 18.10.2021 року № 759/21558/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за фактом ДТП, яка мала місце 04.09.2021 року. У результаті ДТП було пошкоджено автомобіль SUBARU, д.н.з. НОМЕР_1 , який був застрахований у ПАТ «СК «ПЗУ Україна» за договором добровільного страхування транспортних № АМ159632. ПАТ «СК «ПЗУ Україна»здійснило страхову виплату у розмірі 108996,10 грн. на користь потерпілого. У свою чергу, уивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок експлуатації ТЗ, була застрахована у ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Страховик ОСЦПВ здійснив часткове відшкодування на користь ПАТ «СК «ПЗУ Україна», однак заборгованість у сумі 38076,49 залишилась не погашеною.У зв`язку із цим, просять стягнути з ОСОБА_1 вищевказану суму непокритих збитків.
Ухвалою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 18.11.2025 року залучено ПрАТ «СК «Провідна» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Представник позивача у судове засідання не прибув.
Представник відповідача — адвокат Фрегер Г.Й. заперечив проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завданих збитків. 
Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, дійшов наступного висновку. 
Встановлено, що 04.09.2021 року у м. Києві сталася ДТП за участю ТЗ «SUBARU», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 18.10.2021 року № 759/21558/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за фактом ДТП, яка мала місце 04.09.2021 року.
Автомобіль SUBARU, д.н.з. НОМЕР_1 , який був застрахований у ПАТ «СК «ПЗУ Україна» за договором добровільного страхування транспортних № АМ159632.
Позивач посилається на те, що фактичні збитки, які відшкодовані потерпілому — ОСОБА_3 становлять 108996,10 грн. 
Однак, Згідно вимоги в порядку суброгації № 12329/9076/2 позивач зазначив, що за Договором страхування ними здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій у сумі 89736,66 грн. (а.с. 36).
Окрім цього, згідно страхового акту КАСКО № 9076/3 загальний розмір збитку та розмір страхового відшкодування становить 89736,66 грн (а.с. 51).
Суд відкидає як доказ ремонтну калькуляцію №9076 від 16.09.2021 року на суму збитків у розмірі 108389,20, оскільки вона не має підпису уповноважених осіб та не затверджена уповноваженою особою (а.с. 27-28) на відміну від Вимоги в порядку суброгації № 12329/9076/2 та Страхового акту КАСКО № 9076/3 на суму збитків 89736,66 грн (а.с. 36, 51).
Згідно позову встановлено, що позивач частково отримав відшкодування від страховика за полісом ОСЦПВ відповідача на суму 70919,61 (а.с. 2).
Отже, решта суми збитків, яка лишилась не відшкодована, становить: 89736,66-70919,61= 18817,05 грн.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.
Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Ч. 1 ст. 77 ЦПК України зазначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Також, ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Окрім цього, ст 79 ЦПК України зазначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Ч. 1 ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, враховуючи вищезазначене позовні вимоги слід задовольнити частково у розмірі 18817,05 грн.
В силу ст 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 також підлягає стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, що становить 49,4%. Сума судового збору, що підлягає до стягнення становить 1496 грн.
Керуючись ст.ст. 3, 12, 141, 223, 258, 259, 265, 273, 354, 355ЦПК України, суд, - 
ухвалив:
Позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», про стягнення частини шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», вул. Січових стрільців, 40, м. Київ, ЄДРПОУ 20782312 в порядку суброгації виплачене страхове відшкодування у розмірі 18817,05 грн. (вісімнадцять тисяч вісімсот сімнадцять грн. 05 коп).
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», вул. Січових стрільців, 40, м. Київ, ЄДРПОУ 20782312 судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1496,00 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:      О.М. Коцюба