ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

24 березня 2026 року 	м.Суми	

Справа №592/8654/24 
Номер провадження 22-ц/816/102/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів - Криворотенка В. І. , Щербаченко М. В. 
з участю секретаря судового засідання – Овчаренко М.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Супруном Дмитром Володимировичем, 
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2025 року у складі судді  Онайка Р.А., ухваленого в м. Суми, 
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту родинних відносин,

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Супруна Д.В., звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є її онуком. 
Свої вимоги мотивувала тим, що вона та ОСОБА_3 є бабусею та онуком. ОСОБА_4 є сином її померлого сина ОСОБА_5 . Однак документи, шо підтверджують їх родинні зв`язки, відсутні. Син позивачки, ОСОБА_5 , є батьком ОСОБА_3 , але в свідоцтві про народження батько записаний зі слів матері як ОСОБА_6 , так як в офіційному шлюбі з матір`ю дитини вони не перебували. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер.
Метою встановлення зазначеного факту є реалізація права позивача на передбачені законодавством України права та гарантії, як члена сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця. 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Супруна Д.В., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи,  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. 
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги надані позивачем докази, якими беззаперечно підтверджується факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Вказує на те, що відповідно до положень ст. 315 ЦПК України та практики Верховного Суду, проживання разом, матеріальна підтримка та визнання родинних зав`язків у суспільстві є підставами для встановлення даного юридичного факту. 
Звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_7 не заперечувала проти задоволення позову, про що подала відповідну заяву, а ІНФОРМАЦІЯ_1 не подав жодних заперечень і не брав участі у справі. 
У встановлений апеляційним судом строк, відповідачами відзиву на апеляційну скаргу подано не було. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14).
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.15).
ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 про, що Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції було зроблено актовий запис № 880 від 16 червня 2010 року (а.с. 11).
У Свідоцтві про народження серія НОМЕР_2 від 16 червня 2010 року батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначені: батько – ОСОБА_6 , мати – ОСОБА_9 . Відомості про батька дитини було внесено в порядку ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією відповідного витягу, юридично батько та син не пов`язані. 
З повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_7 від 26 лютого 2024 року № 4/345 направленого на адресу позивачки вбачається, що солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в/ч НОМЕР_3 стрілець-номер обслуги 1 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону зник безвісти 20.02.2024 під час виконання бойового завдання в районі виконання завдань за призначенням в ході ведення бойових дій в районі села Новомихайлівка Покровського район Донецької області (а.с.8).
За заявою потерпілої ОСОБА_1 було внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст.115 КК України за фактом зникнення безвісті ОСОБА_3 (а.с.19).
Відомості про ОСОБА_3 внесені до Єдиного реєстру осіб , зниклих безвісті за особливих обставин (а.с.21).
Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що факт родинних відносин позивача з ОСОБА_3 залишився недоведеним, а позивачка не є особою, яка може звертатись до суду з заявою про встановлення батьківства щодо ОСОБА_10 .
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
У частині 1 статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до норм ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч 1 ст. 16 ЦК України).
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч. 2ст. 293 ЦПК України).
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.
Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
За наявності спору про право суд у порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факту родинних відносин, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення або особа не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факти, що мають юридичне значення.
Відповідно до роз`яснень, що надані в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N 5 від 31 березня 1995 року, звернути увагу судів на те, що відповідно до статей 255, 271 Цивільного Процесуального Кодексу України (ЦПК) (1501-06, 1502-06, 1503-06, 1504-06) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Тобто, як обґрунтовано вказував суд першої інстанції, встановлення факту родинних відносин можливе у разі, якщо особа, яка дійсно перебуває у родинних відносинах з іншою особою, не може цього довести через певні перешкоди, такі як втрата документів, що підтверджують родинні стосунки, допущені помилки в написанні прізвища чи імені в існуючих документах, тощо.
Проте, як було встановлено, що відомості про батька в актовому запису про народження ОСОБА_3 внесено в порядку ст. 135 СК України (за вказівкою матері), а отже факт походження ОСОБА_3 від сина позивачки ОСОБА_1 – ОСОБА_5 на даний час не підтверджено, що виключає встановлення в судовому порядку родинних відносин між позивачкою та ОСОБА_3 , зокрема те, що останній є онуком позивачки. 
Надані в суді першої інстанції свідками покази, фактичне проживання ОСОБА_3 та переказ ним коштів на розрахунковий рахунок позивачки не є підставою для задоволення вимог позивачки, зважаючи на те, що батьківство ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_3 у визначеному законом порядку не було встановлено. 
Згідно з п. 3 Постанови пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.
Оскільки ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , до вказаних правовідносин підлягають застосуванню норми КпШС України.
Відповідно до ст. 55 КпШС України, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу.
Статтею 53 КпШС України передбачено, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи запису актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Більш того, згідно з вимогами ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття, особою, яка вважає себе батьком дитини. Тобто позивачка не є особою, яка може звернутися з позовом про встановлення факту батьківства, встановлення якого є необхідною умовою для встановлення факту родинних відносин.
Тобто, нормами сімейного законодавства, які регулювали спірні правовідносини, як станом на час народження ОСОБА_3 , так і в чинних на час розгляду даної справи, визначено вичерпний перелік осіб, які можуть ставити питання про визнання в судовому порядку факту батьківства, однак до цього переліку не належить особа, яка вважає себе бабою повнолітньої особи з повною цивільною дієздатністю. 
Також, як обґрунтовано вказував суд першої інстанції, заявлені позивачем позовні вимоги, безпосередньо зачіпають права та інтереси ОСОБА_3 , який до участі у справі позивачем залучений не був. Та обставина, що ОСОБА_3 є зниклим безвісти за особливих обставин, не свідчить про те, що він втратив свою цивільну право та дієздатність. 
Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги і подану ОСОБА_7 заяву, в якій вона зазначила, що проти задоволення позову не заперечує, адже в даному випадку встановлення заявленого позивачем факту стосується прав ОСОБА_3 , який не є стороною у даній судовій справі. 
Отже, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Супруном Дмитром Володимировичем, залишити без задоволення. 
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 лютого 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді: В. І. Криворотенко 

М. В. Щербаченко