Справа № 743/297/26
Провадження №3/743/156/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року селище Ріпки

Суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області Макаревич Я.М., розглянувши в селищі Ріпки справу про адміністративне правопорушення, вчинене: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовцем, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
кваліфіковане за частиною 2 статті 17215 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
07.03.2026 о 08:00 під час шикування особового складу черговим ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) старшим лейтенантом ОСОБА_2 в ППД АДРЕСА_3 під час ранкового шикування було виявлено факт неприбуття з щорічної основної відпустки на службу інспектора прикордонної служби 3 категорії - майстра інженерно-позиційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 (з м.д. АДРЕСА_2 ) солдата ОСОБА_1 . Солдат ОСОБА_1 , перебував у щорічній основній відпустці за 2026 рік на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.02.2026 року № 66-ВВ з виїздом до с. Теребля, Закарпатської області, тривалістю 19 календарних днів (щорічної основної відпустки - 15 календарних днів, час для проїзду - 04 календарних дні) з 16 лютого 2026 року по 07 березня 2026 року. Під час телефонної розмови з військовослужбовцем було з`ясовано, що він не має можливості прибути в розташування підрозділу, бо відсутні квитки на потяг (з його слів). Своїми діями солдат ОСОБА_1 порушив вимоги статті 65 Конституції України, частину 1 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», частину 1 статті 17 Закону України «Про оборону України», статтю 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтю 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзац 2 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статті 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України». Правопорушення вчинив в умовах особливого періоду (воєнного стану).
Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене частиною 2
статті 17215 КУпАП.
У судове засідання  ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від нього не надходило клопотань про відкладення розгляду справи.
Зважаючи на викладене суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності 
 ОСОБА_1 на підставі наявних доказів.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, а саме: фактичні дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення ЧЦП № 326566 від 10.03.2026, копії військвого квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 , поясненнях ОСОБА_1 наданих в суді, суддя дійшов таких висновків.
Частина 2 статті статті 17215 КУпАП передбачає відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, а саме недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду, та є бланкетною, маючи відсильних характер в частині об`єктивної сторони правопорушення. Отже для встановлення наявності в діях особи складу правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, потрібно встановити факт невиконання особою приписів інших нормативно-правових актів, що регулюють порядок несення військової службови, зокрема: Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про оборону України», Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України тощо.
Згідно статті 1-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. Військова дисципліна досягається шляхом:
виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;
особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України;
формування правової культури військовослужбовців;
умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу;
зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих;
підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку;
своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення;
чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:
додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;
бути пильним, зберігати державну таємницю;
додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;
виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;
поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;
не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 неприбув з щорічної основної відпустки на службу.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (№ 3543-XII від 21.10.1993) особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (№ 2102-IX від 24.02.2022) затверджено вказаний Указ.
Указом Президента України № 40/2026 від 12.01.2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 4757-IX від 14.01.2026, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб. 
Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про доведеність вини
ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 17215 КУпАП.
Разом з тим суддею не встановлено обставин, що обтяжують відповідальність особи, яка вчинила правопорушення, а в матеріалах справи відсутні дані про заподіяну в результаті такого правопорушення майнову шкоду.
В то й же час суддею не встановлено обставин, що скоєне правопорушення завдало або здатне завдати в майбутньому значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб, при цьому його наслідки не представляють суспільної шкідливості.
Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (уповноважена особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Характер вчиненого правопорушення, ступінь вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її відношення до вчиненого, наявність обставини, що пом`якшує відповідальність, та відсутність таких, що обтяжують, те, що значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб не завдано, у своїй сукупності, на переконання судді, свідчить про малозначність вчиненого ОСОБА_1  правопорушення.
Враховуючи зазначене, на підставі статті 22 КУпАП, суддя приходить до висновку про можливість звільнити ОСОБА_1  від адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 17215 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.
Щодо судового збору суддя керується пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (Закон 3674-VI) та статтею 401 КУпАП, якими визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення. Зважаючи на те, що стягнення на ОСОБА_1  не накладається, підстави для стягнення судового збору відсутні.
Керуючись статтями 22, 401, 17215, 221, 245-249, 251, 252, 276-279, 280, 283-285 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 17215 КУпАП.
Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 17215 КУпАП у зв`язку з малозначністю, оголосивши йому усне зауваження.
Провадження по справі закрити.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Ріпкинський районний суд Чернігівської області.
За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, встановленого на оскарження.
Суддя Я.М. МАКАРЕВИЧ