ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/2946/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 року в адміністративній справі №160/2946/24 (головуючий суддя першої інстанції – Захарчук-Борисенко Н.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № Б-2213 від 19.02.2018 року, № 118/03-8/18 від 21.07.2020 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 , як не працюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу, зазначеного в дипломі та трудовій книжці, найвигіднішого періоду по заробітній платі для обчислення пенсії згідно наданим довідкам, підвищенням розміру пенсії відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб починаючи з дати звернення 19.02.2018 року, перерахувати розмір, виплатити компенсацію втрати частини доходу та виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок, за заявою поданою представником.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 118/03-8/18 від 21.07.2020 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути по суті заяву позивача від 29.10.2019 року, з урахуванням висновків та правової оцінки наведеної судом у даному судовому рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484,48 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що відповідно до пункту 10 Порядку № 1596, заява про виплату пенсії подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду або приймається органом Пенсійного фонду від установи уповноваженого банку. Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.
Таким чином, підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги (бланк якої передбачений є Додатком № 1 до Порядку № 1596), яка, відповідно до п. 10 Порядку № 1596, може бути подана пенсійному органу двома шляхами, а саме: особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду; від установи уповноваженого банку.
Вважає, що враховуючи вище наведене, дії відповідача відповідають чинному законодавству.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
19.02.2018 року представник позивача звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком як непрацюючому пенсіонеру.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № Б-2213 від 19.02.2018 року в призначенні пенсії за віком відмовлено у зв`язку з тим, що наданими документами не підтверджено місце реєстрації ОСОБА_1 на території України.
У березні 2019 року представник ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № Б-2213 від 19.02.2018 року про відмову в призначенні пенсії за віком позивачу, просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 , як не працюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу, зазначеного в дипломі та трудовій книжці, найвигіднішого періоду по заробітній платі для обчислення пенсії згідно наданим довідкам, підвищення розміру пенсії відповідно до ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, починаючи з дати звернення 19.02.2018 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року по справі № 160/2797/19 залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 р. у задоволенні позову відмовлено.
В мотивувальній частині рішення суду зазначено, що в Кам`янському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області позивач не перебувала на обліку як пенсіонер, вона не має зареєстрованого місця проживання на території Дніпропетровської області. Для визначення територіального управління Пенсійного фонду України, уповноваженого розглянути заяву про призначення пенсії, позивачці необхідно було звертатися не до Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду Дніпропетровської області - за місцем реєстрації представника за довіреністю, а безпосередньо до Пенсійного фонду України».
16.09.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Пенсійного фонду України із заявою визначити територіальний орган пенсійного фонду України для подання заяви про поновлення (призначення) пенсії, щодо категорії осіб, що не мають постійного місця проживання (реєстрації) на території України.
Листом № 24896/Б-11 від 09.10.2019 року Департамент пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України повідомив, що ОСОБА_1 , має право звернутися до будь-якого територіального управління Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії надавши документи, необхідні для призначення пенсії, як це передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 14.12.2015 року №25-1.
29.10.2019 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Кам`янський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) із заявою прийняти та надіслати на адресу представника рішення за наслідком розгляду заяви від 19.02.2018 року про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», враховуючи лист Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України № 24896/Б-11 від 09.10.2019 року.
Супровідним листом № 8081/А-09 від 14.11.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надіслано на адресу представника рішення № Б-2213 від 19.02.2018 року.
Вважаючи такі дії протиправними представник позивача звернулась до суду з позовом визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , просила суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплачувати пенсію за віком позивачу , як не працюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу, зазначеного в дипломі та трудовій книжці, найвигіднішого періоду по заробітній платі для обчислення пенсії згідно наданим довідкам, підвищення розміру пенсії відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, починаючи з дати звернення - 19.02.2018 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року по справі № 160/711/20 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка полягає у не розгляді по суті заяви від 29.10.2019 року щодо прийняття та надіслання на адресу представника рішення за наслідком розгляду заяви від 19.02.2018 року про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», враховуючи лист Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України № 24896/Б-11 від 09.10.2019 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянути по суті заяву від 29.10.2019 року щодо прийняття та надіслання на адресу представника рішення за наслідком розгляду заяви від 19.02.2018 року про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», враховуючи лист Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України №24896/Б-11 від 09.10.2019 року, з урахуванням додаткових документів.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 118/03-8/18 від 21.07.2020 року в призначенні пенсії відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення управлінням зазначено, що рішенням суду не скасовано рішення № Б-2213 від 19.02.2018 року про відмову в призначенні пенсії.
Не погоджуючись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058).
Як встановлено судом першої інстанції, представник ОСОБА_1 звертався із позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду у березні 2019 року з проханням визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № Б-2213 від 19.02.2018 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Просив суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 , як не працюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу, зазначеного в дипломі та трудовій книжці, найвигіднішого періоду по заробітній платі для обчислення пенсії згідно наданим довідкам, підвищення розміру пенсії відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, починаючи з дати звернення 19.02.2018 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року по справі № 160/2797/19 залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення набрало законної сили 30.07.2019 року.
При цьому, під час розгляду адміністративної справи № 160/2797/19 предметом оскарження було рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області № Б-2213 від 19.02.2018 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 якому вже була надана оцінка та зроблені висновки судом.
Під час судового розгляду судом встановлено, що спірні правовідносини щодо визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № Б-2213 від 19.02.2018 року, про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 мають той самий предмет і виникають з тих самих підстав між тими самими сторонами у спорі який розглянутий Дніпропетровським окружним адміністративним судом (Рішення у справі № 160/2797/19 від 14.05.2019 року, набрало законної сили 30.07.2019 року).
Отже, з урахуванням наявності рішення суду яке набрало законної сили та яким вже вирішено спір між позивачем та відповідачем з тих самих підстав та з тотожним предметом, суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині.
Щодо вимоги визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 118/03-8/18 від 21.07.2020 р. про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 44 Закону №1058-IV визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
При цьому, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2005 року №21-1 (далі - Порядок №22-1), встановлено наступне.
Згідно з пунктом 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
Відповідно до пунктів 1.6, 1.7 наведеного Порядку звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку, а днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.
Відповідно до пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення).
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 1 до цього Порядку; 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи.
Відповідно до пункту 2.22 Порядку №22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.
Згідно із пунктом 2.23 Порядку №22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.
Відповідно до пункту 2.25 Порядку №22-1 до заяви про виплату пенсії у зв`язку з виїздом за кордон подається паспорт громадянина України для виїзду за кордон з відповідним записом про виїзд на постійне місце проживання за кордон, паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, та довідка або інший документ про зняття з реєстрації місця проживання в Україні.
Згідно із пунктом 4.1 зазначеного Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Згідно з пунктом 4.3 вказаного вище Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Так, за результатами розгляду заяви представника позивача від 29.10.2019 року щодо прийняття рішення за наслідками розгляду заяви від 19.02.2018 року про призначення пенсії ОСОБА_1 , Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області прийнято рішення № 118/03-8/18 від 21.07.2020 року про відмову у призначенні пенсії.
В обґрунтування оспорюваного рішення зазначено, що рішенням суду не скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № Б-2213 від 19.02.2018, останнє є дійним, що унеможливлює прийняття повторного рішення.
Суд першої інстанції вірно звернув увагу, що обґрунтування відповідача яке викладене у оскаржуваному рішенні № 118/03-8/18 від 21.07.2020 про чинність рішення Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № Б-2213 від 19.02.2018 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 є слушними, оскільки представник позивача звернувся до відповідача з висновками Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України № 24896/Б-11 від 09.10.2019 р., вже після ухвалення рішення суду про відмову у задоволенні позову, які, в свою чергу, не були предметом розгляду адміністративної справи № 160/2797/19, та такі висновки надані саме на виконання рішення суду.
З урахуванням наведеного, на час ухвалення, тобто на 19.02.2018 року рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № Б-2213 відповідало чинному на той час законодавству, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили у справі № 160/2797/19.
Проте, на час ухвалення рішення пенсійним органом № 118/03-8/18 від 21.07.2020 року про відмову в призначенні пенсії, підстав викладених в рішенні відповідача № Б-2213 від 19.02.2018 року не існувало, оскільки останні усунені представником позивача.
Обов`язком Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області під отримання заяви представника позивача від 29.10.2019 року щодо прийняття рішення за наслідками розгляду заяви від 19.02.2018 року про призначення пенсії ОСОБА_1 було розгляд заяви по суті як окремого документа (підстави) відповідно до чинних норм пенсійного законодавства, без врахування заяви про призначення пенсії з усіма додатками від 19.02.2018 року, оскільки, остання заява була предметом розгляду адміністративної справи у справі 160/2797/19. Рішення яке ухвалене відповідачем на підставі заяви ОСОБА_1 від 19.02.2018 року визнано правомірним, а отже повторний розгляд заяви позивача від 19.02.2018 року про призначення пенсії не має юридичної сили.
Щодо зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що як і будь-які інші способи захисту, застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.
Відповідно до наведеного у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання ухвалити рішення.
Отже, як і будь-який інший спосіб захисту, зобов`язання відповідача ухвалити рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.
Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Відповідно до матеріалів справи не вбачається, що відповідачем було прийнято рішення з урахуванням лише заяви від 29.10.2019 року, а тому суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що з метою ефективного захисту прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача, необхідно зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, повторно розглянути по суті заяву позивача від 29.10.2019 року з урахуванням висновків та правової оцінки наведеної судом у даному судовому рішенні.
Щодо заявлених позивачем вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 , як не працюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу, зазначеного в дипломі та трудовій книжці, найвигіднішого періоду по заробітній платі для обчислення пенсії згідно наданим довідкам, підвищення розміру пенсії відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, починаючи з дати звернення - 19.02.2018 року, суд першої інстанції вірно зазначив наступне.
Визначаючи належний спосіб захисту порушеного права, суд враховує, що спосіб захисту порушено права має бути реальним та ефективним. При цьому, за певних обставин, незважаючи на те, що вирішення питання про призначення пенсії є дискреційними повноваженнями органів Пенсійного Фонду України, суд може ухвалити рішення, яким зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення на користь позивачів.
В той же час, зобов`язання відповідача прийняти певне рішення на користь позивачів може мати місце у випадку, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на свій розсуд.
Разом з тим, як зазначалося вище, ОСОБА_1 зверталася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій, зокрема, просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 , як не працюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу, зазначеного в дипломі та трудовій книжці, найвигіднішого періоду по заробітній платі для обчислення пенсії згідно наданим довідкам, підвищення розміру пенсії відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, починаючи з дати звернення - 19.02.2018р.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року у справі 160/2797/19, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 року, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи те, що судовим рішенням від 14.05.2019 року у справі 160/2797/19 відмовлено у задоволенні вищезазначених позовних вимог щодо призначення пенсії, вказані обставини, в силу положень ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, доказуванню у цій справі не підлягають.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення адміністративного позову.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини першої статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року в адміністративній справі №160/2946/24 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року в адміністративній справі №160/2946/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко 

суддя І.В. Юрко