Справа № 472/1016/25
Провадження №2/472/94/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2026 року с-ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі: 
головуючого – судді - Тустановського А.О.,
за участю секретаря - Маслюк А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2025 року до Веселинівського районного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 липня 2021 року між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1  був укладений Договір № 357464-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору ТОВ «Бізнес Позика» надав позичальнику грошові кошти в розмірі 10000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. 
Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,07766643 процентів за кожен день користування кредитом. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 .
Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 357464-КС-001 позичальника ОСОБА_1 на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 357464-КС-001 на загальну суму 4160,00 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо виконання договору і відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.
Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання щодо погашення кредиту, відсотків та комісії, а тому станом на 08.08.2025 за ним утворилась заборгованість в розмірі 25 553,13 грн, з яких: 10 000,00 грн. - прострочені платежі по тілу кредиту; 15087,80 грн. - прострочена заборгованість за процентами та 465,33 грн. - прострочена заборгованість за комісією.
В зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, представник просив суд стягнути з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість, а також понесені судові витрати по справі.
Ухвалою Веселинівського суду Миколаївської області від 02.09.2025 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Крім того витребувано від АТ КБ "Приватбанк" письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ); - письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 17.07.2021 року (дата видачі кредиту) по 01.01.2022 року (дата закінчення терміну кредитування.
01.10.2025 року на адресу суду надійшла інформація від АТ КБ "Приватбанк", з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в Банку не емітовану картку № НОМЕР_1 .
09 січня 2026 року ухвалою суду було витребувано від АТ «ВСТ Банк» письмовий доказ у вигляді відповіді за підписом уповноваженого працівника банка, у якій будуть зазначені відомості, що підтверджують або спростовують факт випуску банком банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку); відомості щодо особи (із зазначенням її прізвища, ім`я та по-батькові, а також РНОКПП та дати народження), на ім`я якої була випущена (емітована) банківська картка № НОМЕР_1 ; письмовий доказ у вигляді пронумерованих читабельних виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 17 липня 2021 року включно по 21 липня 2021 року включно. 
05 березня 2026 року до суду надійшла інформація від Акціонерного товариства «ВСТ Банк», з якої вбачається, що платіжна картка № НОМЕР_1 емітована як спосіб доступу до рахунку ОСОБА_1 , № НОМЕР_3 у національній валюті та 17.07.2021 року на картку було зараховано грошові кошти в сумі 10000 грн.
16 лютого 2026 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначив, що з зазначеними доводами Позивача ОСОБА_1 не згоден, оскільки Кредитного договору не укладав і кредитних коштів в розмірі 10.000,00 грн. не отримував. Згідно Анкети клієнта від 08.08.2025 р., доданої Позивачем до позовної заяви, номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів Відповідача – ОСОБА_1 – 5168-1207-0603-8174 та згідно Довідки TRC PAY, доданої Позивачем до позовної заяви, 17.07.2021 р. ТОВ «БІЗПОЗИКА» було здійснено перерахування коштів в розмірі 10.000,00 грн. на платіжну картку НОМЕР_4 . Але, при цьому матеріали справи містять довідку АТ КБ «Приватбанк» від 20.09.2025 р., згідно якої карту НОМЕР_1 не емітовано на ім`я Відповідача – ОСОБА_1 . Зазначене свідчить про неотримання Відповідачем зазначених кредитних коштів. Отже, приймаючи до уваги зазначене, вказаний Кредитний договір є неукладеним, а отже, і не створює жодних юридичних наслідків і не є таким, що регулює спірні правовідносини. З урахуванням зазначеного, позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» щодо стягнення з Відповідача заборгованості за Кредитним договором – Договором № 357464-КС-001 про надання кредиту від 17.07.2021 р. в розмірі 25.553,13 грн. (двадцять п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят три грн. 13 коп.), не підлягають задоволенню.
18 лютого 2026 року до суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що сторона Відповідача у Відзиві на позовну заяву безпідставно заперечує факт укладення Кредитного договору між сторонами та заперечує факт отримання Відповідачем кредитних коштів за Кредитним договором, але відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 357464-КС-001 Позичальника ОСОБА_1 , Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 357464-КС-001 на загальну суму 4160,00 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов Кредитного договору, Відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання факту укладення Кредитного договору і, відповідно, визнання правомірності вимог Позивача щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором.
Також, умовами Кредитного договору укладеному між ТОВ «Бізнес Позика» та Позичальником встановлена саме комісія за надання кредитних коштів, тому жодні «додаткові чи супутні банківські послуги» цією комісією не передбачені. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання обслуговування і повернення кредиту
У даній справі не підлягають застосуванню правові висновки Верховного Суду щодо неправомірності встановлення банками комісій за обслуговування/користування кредитом (або будь-яких інших банківських комісій), оскільки ТОВ «Бізнес Позика» є небанківською організацією, яка правомірно встановила у своїх Кредитних договорах комісію за надання кредиту, а не комісію за обслуговування/користування кредитом, що прямо передбачено п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» та Правилами розрахунку небанківськими фінансовими установи України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит». Просить суд позовні вимоги задовольнити повністю. 
16 березня 2026 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшли додаткові пояснення, в яких останній зазначив, що відповідно до Договору № 357464-КС-001 від 17.07.2021 р. про надання кредиту, відповідач отримав кредит в розмірі 10.000,00 грн. строком на 24 тижні – до 01.01.2022 р., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,07766643 % за кожен день користування кредитом.
Згідно п. 1 Кредитного договору процентна ставка в день 1,07766643 % є фіксованою. Відповідно до Графіку платежів (п. 3 Кредитного договору) загальна вартість кредиту складає 24.960,00 грн., з яких: 10.000,00 грн. – тіло кредиту, 13.460,00 грн. – проценти за користування кредитом та 1.500,00 грн. – комісія за надання кредиту. Згідно Розрахунку заборгованості, зі сплачених Відповідачем сум: 31.07.2021 р. та 14.08.2021 р., 1.034.67 грн. (463,45 грн. + 571,22 грн.) зараховано в сплату комісії. При цьому, звертає увагу на сталу судову практику Верховного Суду щодо нікчемності положень про нарахування комісій як за обслуговування кредиту, за розрахунково-касове обслуговування, так і за надання кредиту та інше, викладену у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 р. у Справі № 496/3134/19, Постановах Верховного Суду від 31.08.2022 р. у Справі № 202/5330/19, від 14.09.2022 р. у Справі № 755/11636/21, від 16.11.2022 р. у Справі № 755/9486/21, від 08.02.2023 р. у Справі № 168/349/20 та від 06.11.2023 р. у Справі № 204/224/21, від 10.01.2024 р. у Справі № 727/5461/23 та від 02.06.2025 р. у Справі № 201/2056/22. 
З урахуванням зазначених правових позицій Верховного Суду, приймаючи до уваги, що у вказаному Кредитному договорі № 357464-КС-001 від 17.07.2021 р. не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, то умова цього договору про сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною, і сплата вказаної комісії є незаконною, а тому сплачена Відповідачем 31.07.2021 р. та 14.08.2021 р. комісія в розмірі 1.034.67 грн. підлягає зарахуванню в сплату заборгованості за тілом кредиту, а позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача заборгованості за комісією в розмірі 465,33 грн., не підлягають задоволенню. 
Приймаючи до уваги вищезазначене, сума прострочених платежів по тілу кредиту складає 8.965,33 грн. (10.000,00 грн. (тіло кредиту) – 1.034.67 грн.) Згідно Розрахунку заборгованості, зі сплачених Відповідачем 31.07.2021 р. та 14.08.2021 р. сум, 3.125.33 грн. (1.616,55 грн. + 1.508,78 грн.) зараховано в сплату відсотків за користування кредитом. Отже, заборгованість за процентами складає 10.334,67 грн. (13.460,00 грн. (нараховані відсотки) – 3.125,33 грн.) 
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) в розмірі 8.965,33 грн. (вісім тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять грн. 33 коп.); заборгованість за процентами в розмірі 10.334,67 грн. (десять тисяч триста тридцять чотири грн. 67 коп.); судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору – пропорційно сумі задоволених позовних вимог; у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією відмовити
Представник позивача ТОВ "Бізнес Позика" в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві, зазначив про розгляд справи за відсутності представника.  
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але до суду від представника відповідача Венделя О.М. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відповідача та з урахуванням підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях, просить позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» задовольнити частково. 
Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 17 липня 2021 року між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1  був укладений Договір № 357464-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до п. 1 Договору ТОВ «Бізнес Позика» надав позичальнику грошові кошти в розмірі 10000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. 
Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,07766643 процентів за кожен день користування кредитом. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 . Комісія за надання кредиту 1500,00 грн.
Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.
Пунктом 3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов кредитного договору.
Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 , яка позичальником вказана при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті.
Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 357464-КС-001 позичальника ОСОБА_1 на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 357464-КС-001 на загальну суму 4160,00 грн. 
Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання щодо погашення кредиту, відсотків та комісії, а тому станом на 08.08.2025 за ним утворилась заборгованість в розмірі 25 553,13 грн, з яких: 10 000,00 грн. - прострочені платежі по тілу кредиту; 15087,80 грн. - прострочена заборгованість за процентами та 465,33 грн. - прострочена заборгованість за комісією.
Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.
З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Зі змісту статей 11,12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно з частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Факт отримання відповідачем кредитних коштів від позивача підтверджується інформацією, наданою АТ «ВСТ Банк», з якої вбачається, що рахунок № НОМЕР_1 належить відповідачу та саме на зазначений рахунок 17 липня 2021 року було перераховано кредитні кошти в сумі 10 000 грн..
Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_1 суму прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 10 000,00 грн., що узгоджена сторонами в договорі.
Щодо нарахування та стягнення з відповідача на користь позивача процентів за надання кредиту суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 1 Кредитного договору, ТОВ «Бізнес Позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (надалі - Правила, а разом - Договір).
Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,07766643 процентів за кожен день користування кредитом. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 .
Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.
Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.
Відповідно до п. 5.1. Правил, які у відповідності до пункту 10 Кредитного договору є його невід`ємною частиною, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов Кредитного договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту Позичальнику до закінчення терміну дії Договору про надання кредиту (включно), тобто, протягом всього строку кредитування.
Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 357464-КС-001 позичальника ОСОБА_1 за період користуванням кредиту позичальнику було нараховано проценти в розмірі 15087,80 грн.. та на виконання умов договору відповідач здійснив часткову оплату за Договором, а саме 31.07.2021 року та 14.08.2021 року на загальну суму 4160,00 грн., з яких 3125,33 грн. було зараховано в сплату відсотків за користування кредиту. 
Згідно графіку платежів зазначеного в Договорі № 357464-КС-001 від 17.07.2021 року, проценти за користування кредитом становлять 13 460,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача відповідно до умов Договору.
Отже, заборгованість за процентами складає 10 334,67 грн., з врахуванням часткової сплати відповідачем процентів (13.460,00 грн. (нараховані відсотки) – 3.125,33 грн.). 
Щодо нарахування та стягнення з відповідача на користь позивача комісії, суд приходить до наступного висновку.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22).
Виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч. 2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Укладаючи Договір № 357464-КС-001 від 17 липня 2021 року, ОСОБА_1 у п. 7 Кредитного договору ствердив, що ознайомлений з Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті Кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає Договір .
Крім того, комісія за надання кредиту передбачена п.5 Правил та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача, які підписані ОСОБА_1 з використанням електронного цифрового підпису.
За таких обставин суд вважає, що включення до умов кредитного договору нарахування разової комісії за видачу кредиту є правомірною.
На підставі викладеного суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню суми прострочених платежів по комісії в розмірі 465,33 грн..
Отже, внаслідок невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору № 357464-КС-001 від 17.07.2021 року, утворилася загальна в розмірі 20800 (двадцять тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок, з суми прострочених платежів по процентах 10 000 (десять тисяч триста тридцять чотири) гривні 67 (шістдесят сім) копійок та суми прострочених платежів за комісією в розмірі 465 (чотириста шістдесят п`ять ) гривень 33 (тридцять три) копійки, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат.
Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір позивачем сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 12277 від 26.08.2025 (а.с. 11).
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, враховуючи, що позов задоволено частково, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 1971 (одна тисячі дев`ятсот сімдесят одна) гривня 81 (вісімдесят одна) копійка судового збору (20800,00 гривень х 2422,40 гривень / 25553,13 гривень).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263, 265, 274- 279, 353, 354 ЦПК України, суд, 

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (код ЄДРПОУ: 41084239, місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) заборгованість за Договором № 357464-КС-001 про надання кредиту від 17 липня 2021 року, що становить 20800 (двадцять тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок, з суми прострочених платежів по процентах 10 334 (десять тисяч триста тридцять чотири) гривні 67 (шістдесят сім) копійок та суми прострочених платежів за комісією в розмірі 465 (чотириста шістдесят п`ять ) гривень 33 (тридцять три) копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (код ЄДРПОУ: 41084239, місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411) суму сплаченого судового збору у розмірі 1971 (одна тисячі дев`ятсот сімдесят одна) гривня 81 (вісімдесят одна) копійка.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 09 квітня 2026 року.

Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області А.О. Тустановський