ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/6439/25
11 березня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:
головуючої судді Дерех Н.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернулася до суду з позовом до Міністерства оборони України (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати пункт 42 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11 жовтня 2024 року №113/975 про призначення дружині та дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_2 , одноразової грошової допомоги в сумі 2013000 грн., зобов`язати Міністерство оборони України призначити дружині ОСОБА_1 та дочці ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу, як членам сім`ї померлого внаслідок захворювання та причини смерті, пов`язаних із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_2 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 15 мільйонів гривень та здійснити виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_3 мають право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі (смерті) військовослужбовця ОСОБА_2 (чоловіка ОСОБА_1 та батька ОСОБА_3 ) під час дії воєнного стану у розмірі 15000000,00 грн, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року. Вказує, що смерть військовослужбовця - ОСОБА_2 настала під час виконання ним обов`язків військової служби (внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби), в період воєнного стану, що підтверджується долученими до позовної заяви документами. Зауважує, що після введення правового режиму воєнного стану законодавець визначив єдиний розмір одноразової грошової допомоги, яка вплачується членам сім`ї у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час дії воєнного стану 15000000 грн. Додатково просить врахувати, що батьки померлого військовослужбовця ОСОБА_2 померли, що підтверджується копіями свідоцтв про народження та копіями свідоцтв про смерть. 
Ухвалою суду від 13.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про отримання ОСОБА_2 за період проходження служби поранень (контузії, травми, каліцтва), від яких могла настати його смерть. Вважає, що оскільки ОСОБА_2 не мав поранень (контузій, травм, каліцтв), помер природною смертю, відповідно він не належить до категорії загиблих та померлих внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовців, що давало б його членам сім`ї право на отримання допомоги у збільшеному розмірі, а саме згідно постанови Кабінету Міністрів України №168.
Представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якій підтримала позовні вимоги, просить позов задовольнити повністю. Серед іншого, зауважує, що самим відповідачем встановлено, що хвороба ОСОБА_2 виникла під час виконання військових обов`язків, проходження військової служби, а смерть виникла під час виконання військового обов`язку та пов`язана із захистом Батьківщини.
Як встановлено судом, у відповідності до Витягу з Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №113/975 від 11.10.2024, дружині та дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 18.04.2023 - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2023), в сумі 2013000 (два мільйони тринадцять тисяч) грн. 00 коп. у рівних частках кожній. 
Позивач звернулася до відповідача із заявою від 13.08.2025, в якій, зокрема, просила вважати вимоги поданої раніше заяви про виплату одноразової грошової допомоги як такі, що стосуються нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 15000000 гривень; призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як члену сім`ї загиблого ОСОБА_2 - її чоловіка, в зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 15000000 гривень та здійснити виплату одноразової грошової допомоги, з урахуванням проведених виплат.
Листом Головного управління соціальної підтримки Міністерства оборони України №220/13/Вих3ВГ/51518 від 25.09.2025 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги в розмірі 15000000 гривень.
Як зазначає позивач, вказану відповідь відповідача вона отримала 11.10.2025.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з частиною другою статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Частиною першою статті 16 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, відповідно до пункту 1 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги визначене статтею 16-1 Закону №2011-ХІІ.
Згідно з частиною третьою статті 16-2 Закону №2011-ХІІ розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168 (далі - постанова №168).
Пунктом 2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Абзацами 2 - 4 пункту 2 Постанови №168 передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами. Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Крім того, на виконання вимог Закону № 2011-XII постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок 975).
Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Відповідно до пункту 5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.
Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.
Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 29.07.2022 № 2489-IX (далі - Закон № 2489-IX) статтю16-2 Закону № 2011-XII доповнено частиною 3 такого змісту:
«Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України».
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону № 2489-IX, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім п. 3 розділу I цього Закону, який набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та застосовується з 24.02.2022.
У цьому випадку, суд зазначає, що зворотна дія в часі цієї норми права фактично розширює право особи, адже її застосування призведе до отримання сім`ями загиблих військовослужбовців більшого розміру одноразової грошової допомоги. При цьому, за своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, яка спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника).
З огляду на наведене, суд підсумовує, що після введення в Україні воєнного стану та оголошення загальної мобілізації у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на період дії воєнного стану, для сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, Постановою №168 передбачена виплата одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, ніж це визначено Порядком №975.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22.08.2024 у справі №380/9868/23.
Відтак, на думку суду, починаючи з 24.02.2022 особам, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, виплачується така допомога саме у розмірі, визначеному абз.1 пункту 2 Постанови №168, тобто у розмірі 15000000 гривень, а не у розмірах, визначених підпунктом «а» пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-XII та абз. 2 пункту 5 Порядку №975.
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», указами Президента України (частина 3 статті 16 Закону №2011-XII).
Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 24.06.2011. 
У шлюбі в ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 21.12.2016.
Батьки померлого військовослужбовця ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_4 та батько - ОСОБА_5 - померли, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 24.09.1985, та копіями свідоцтв про смерть серії НОМЕР_4 від 23.08.2008, серії НОМЕР_5 від 23.09.2014
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_6 від 29.03.2022 за №23 вважати такими, що з 29.03.2022 року беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Донецької області та вважати такими, що прибули у підпорядкування ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 »: 3.3817. Солдата ОСОБА_2 санітарного інструктора медичного пункту 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_6 . 
23.03.2022 Наказом командира військової частини НОМЕР_6 №17 солдата ОСОБА_2 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_5 призначено на посаду санітарного інструктора медичного пункту 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_6 ; вважати таким, що з 23 березня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 3000 гривень на місяць, шпк «Сержан», ВОС-879659А, виплачувати щомісячну премію у розмірі 222% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу, за військове звання та надбавки за вислугу років. 
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_6 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №3397 від 21.06.2023 року, солдат ОСОБА_2 , дійсно у період з 29.03.2022 по 09.04.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України перебуваючи у н.п. Авдіївка, Донецької області. 
Згідно довідки Військової частини НОМЕР_6 за №2084/4283 від 08.05.2024, загиблий (померлий) - солдат ОСОБА_2 дійсно брав безпосередню учать у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Авдіївка, Донецької області. 
Відповідно до сповіщення сім`ї №2/2233 від 10.04.2023 року та сповіщення №645 від 11.04.2023 року, позивача ОСОБА_1 повідомлено, що її чоловік - солдат ОСОБА_2 , 1985 р.н., гідно виконуючи свої службові обов`язки, ІНФОРМАЦІЯ_6 помер у н.п. Авдіївка, Покровського району, Донецької області. 
Згідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_6 від 21.04.2023 за №1274, 09.04.2023 року констатовано, що смерть військовослужбовця санітарного інструктора медичного пункту НОМЕР_7 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_6 солдата ОСОБА_2 , наступила внаслідок хвороби та настала під час виконання військового обов`язку, згідно лікарського свідоцтва про смерть №424 від 11.04.2023 року, причиною смерті солдата ОСОБА_2 стала гостра коронарна недостатність, раптова коронарна смерть. 
При цьому, матеріалами справи підтверджується, та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що слідує, зокрема, з витягу з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії №653 від 18.04.2024.
27.04.2023 року наказом командира військової частини НОМЕР_6 №117 солдата ОСОБА_2 санітарного інструктора медичного пункту 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Отож, з огляду на встановлені судом обставини, на думку суду, суд вважає, що смерть військовослужбовця - ОСОБА_2 (чоловіка позивачки та батька малолітньої ОСОБА_3 ) настала під час виконання ним обов`язків військової служби (внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби), в період воєнного стану (помер ІНФОРМАЦІЯ_7 ). Це, у свою чергу, свідчить про те, що позивач ОСОБА_1 як дружина, яка діє у своїх інтересах, та як законний представник малолітньої дитини ОСОБА_3 мають право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 15000000 грн, передбаченої абзацом 2 пункту 3 статті 16-2 Закону №2011-ХІІ, абз. 2 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року.
Перевіряючи дії (рішення) суб`єкта владних повноважень, які зумовили звернення ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах її малолітньої дочки ОСОБА_3 до суду з цим позовом, на відповідність їх критеріям, наведеним у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, на переконання суду, при їх вчиненні (прийнятті) відповідач: діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано; нерозсудливо; без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія (рішення).
Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправним та скасування пункту 42 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11 жовтня 2024 року №113/975 про призначення дружині та дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_2 , одноразової грошової допомоги в сумі 2013000 грн.
Враховуючи причини настання смерті ОСОБА_5 та з огляду на правове регулювання питання отримання одноразової грошової допомоги членами сімей загиблих військовослужбовців після 24.02.2022, суд робить висновок про наявність підстав для отримання членами сім`ї - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №168 та для задоволення позову.
Щодо дотримання позивачем строку звернення до суду.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).
Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Установлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесуальному праві сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює їхніх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналізуючи зміст статті 122 КАС України, очевидним є те, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.
Отже, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У спірному випадку позивач просить визнати протиправним та скасувати пункт 42 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11 жовтня 2024 року №113/975.
Суд враховує, що згідно із пунктом 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Більше того, суд враховує, що в серпні 2025 року заявник скеровувала у Міноборони заяву з проханням вважати вимоги поданої нею раніше заяви про виплату одноразової грошової допомоги, як такі, що стосуються нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 15 мільйонів гривень та з проханням здійснити таку виплату з урахуванням виплачених сум.
У жовтні 2025 року позивач отримала відповідь від Міністерства оборони України №220/13/ВихЗВГ/51518 від 25.09.2025 на свою заяву; згідно даної відповіді їй відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги в розмірі 15000000 гривень та зазначено, що рішення може бути оскаржено у судовому порядку; після цього позивач звернулася з позовною заявою до суду.
Таким чином, на переконання суду, позивачем не пропущений строк звернення до суду з даним позовом.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).
За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позов підлягає до задоволення у повному обсязі.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати пункт 42 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11 жовтня 2024 року №113/975 про призначення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги в сумі 2013000 грн.
Зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу, як членам сім`ї померлого внаслідок захворювання та причини смерті, пов`язаних із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_2 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 15000000 (п`ятнадцять мільйонів) гривень та здійснити виплату одноразової грошової допомоги, з урахуванням виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. сплаченого судового збору. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено та підписано 11 березня 2026 року.
Копію рішення надіслати учасникам справи.
Реквізити учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_8 ),
відповідач - Міністерство оборони України (місце проживання: просп. Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03049 код ЄДРПОУ:00034022).
Головуюча суддя Дерех Н.В.