Справа № 367/90/26
Провадження №2/367/3616/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

07 квітня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Кухленка Д.С.,
при секретарі Шаповала О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
в с т а н о в и в :
До Ірпінського міського суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.05.2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстровано у Хамовницькому відділі реєстрації актів цивільного стану Управління реєстрації актів цивільного стану Москви, актовий запис № 438 свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Мають спільну дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначив, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси та наявні різні погляди на життя, сторони спільного господарства не ведуть, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу є не можливим. Позивач зазначає, що часу для примирення між подружжям було достатньо, однак за цей період примирення не відбулося. Спору з приводу майна відсутнє.
На підставі цього позивач просив розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 05.05.2012 року Хамовницьким відділом реєстрації актів цивільного стану Управління реєстрації актів цивільного стану Москви, актовий запис №438.
Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кухленка Д.С. від 13.01.2026 року та відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. 
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином. На адресу суду направила заяву, про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила їх задовольнити. 
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 05.05.2012 року Хамовницьким відділом реєстрації актів цивільного стану Управління реєстрації актів цивільного стану Москви зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено відповідний актовий запис № 438 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Після одруження прізвище дружини змінено на « ОСОБА_5 ».
За час перебування у шлюбі сторони набули громадянства України, що підтверджується паспортними документами, а саме: паспортом громадянина України ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , виданим 01.05.2024 року, орган що видав – 3212, та паспортом громадянки України ОСОБА_2 , серії НОМЕР_3 , виданим 16.07.2015 року Дніпровським РВ ГУДМВ України в місті Києві.
Також, позивач ОСОБА_1 станом на дату звернення з даним позовом, перебуває на військовій службі в Збройних Силах Україна на посаді командира взводу військової частини НОМЕР_4 , військове звання – молодший лейтенант, вказане підтверджується посвідченням офіцера серії НОМЕР_5 від 21.01.2025 року, посвідченням ветерана серії НОМЕР_6 , видане 27.05.2023 року.
Також встановлено, що від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_7 видане Дніпровським районним у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 21.03.2017 року, відповідний актовий запис № 784.
Окрім, вище вказаного, слід зазначити, що згідно експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/705-п від 08.05.2024 року українські записи прізвища СТУПАР і СТУПАРЬ та російський запис СТУПАРЬ, є ідентичними.
Згідно зі статтею 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції та за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без будь-якого спеціального посвідчення.
Однак, 01 грудня 2022 року прийнято Закон України «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», який набрав чинності 23 грудня 2022 року. Цей Закон передбачає, зокрема зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську від 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року (далі - Мінська конвенція та Протокол), вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03.03.1998 № 140/98-ВР, у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь (стаття 1) та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до неї (стаття 2).
Стаття 25 Закону України «Про міжнародні договори України» містить норму, відповідно до якої зупинення дії міжнародного договору України за умов, якщо договір не передбачає іншого, чи за відсутності іншої домовленості з іншими його сторонами, звільняє Україну від зобов`язання виконувати його протягом періоду зупинення дії договору з тими його сторонами, з якими зупинено дію договору, і не впливає стосовно іншого на встановлені договором правові відносини України з іншими його сторонами.
Дію Мінської конвенції у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь, зупинено з 27 грудня 2022 року.
Однак, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.
Указом Президента України № 64/2022 з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє дотепер.
Оскільки до 24 лютого 2022 року виготовлені на території РФ документи, або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції та за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймалися на території України без будь-якого спеціального посвідчення, а тому належним доказом, що підтверджує факт реєстрації шлюбу між сторонами, є свідоцтво про укладення шлюбу.
Саме такий документ наданий позивачем у цій справі.
Надалі суд зазначає, що згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з вимогами частин першої-другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно зі статтею 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави.
Жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються, відповідно до частини 3 статті 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.
За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно з частиною третьою статті 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.
Оскільки із змісту позовної заяви вбачається, що шлюб між сторонами має формальний характер, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення.
Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими.
Керуючись ст.ст. 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113, 114 СК України, суд –
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – задовольнити.
Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05.05.2012 року Хамовницьким відділом реєстрації актів цивільного стану Управління реєстрації актів цивільного стану Москви, актовий запис № 438, свідоцтво про шлюб, серії НОМЕР_1 .
Рішення суду є документом, що підтверджує факт розірвання шлюбу судом після набрання ним законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя:       Д.С. Кухленко