Справа № 161/1623/26 
Провадження № 1-кп/161/626/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк        24 лютого 2026 року  Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025030580000822 від 25.02.2025 року, про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Забороль, Луцького району, Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та мешканця АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого директором ТзОВ «ЛАД бетон», раніше не судимого, - 
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.320 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що у відповідності до ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів - діяння з: культивування рослин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, розроблення, виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, пересилання, придбання, збуту, ввезення на територію України, вивезення з території України, транзиту через територію України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що здійснюються з порушенням законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори. 
Статтею 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995 передбачено, що діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиць II і III Переліку, та прекурсорів, включених до таблиці IV Переліку, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності.
Ліцензія на здійснення діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів видається за наявності відповідної матеріально-технічної бази, нормативно-технічної документації, кваліфікованого персоналу, умов для забезпечення обліку та схоронності наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також для забезпечення безпечності такої діяльності.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Таблиці IV, Списку 2, соляна кислота віднесена до прекурсорів, стосовно яких встановлюються заходи контролю. У відповідності до примітки: «Речовини, що містять не менш як 45 відсотків таких прекурсорів, як сірчана кислота, та 15 відсотків таких прекурсорів, як соляна кислота, та 1,4-бутандіол (BDO,1,4-бутиленгліколь), підлягають тим же заходам контролю, що і прекурсори».
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що соляна (хлористоводнева) кислота є прекурсором, стосовно якого встановлюються заходи контролю, діючи умисно, всупереч вищевказаних норм, усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушив встановлені правила зберігання та обліку прекурсорів за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 , згідно наказу № 18а від 01.03.2008 року перебуває на посаді директора ТзОВ «Лад Бетон» (код ЄДРПОУ 33731798) та здійснює свої обов`язки відповідно до статуту ТзОВ «Лад Бетон» затвердженого загальними зборами учасників № 01 від 26.01.2021, відповідного до якого він зокрема уповноважений вирішувати питання організації виробництва, постачання, збуту, фінансування, обліку і звітності; вирішувати всі питання діяльності Товариства, представляти Товариство у відносинах з українськими та іноземними органами влади та місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, юридичними і фізичними особами; укладати в Україні та за кордоном всі види правочинів, договорів та інших видів угод, які не суперечать діючому законодавству України і не обмежені положеннями статуту, організовує роботу структурних підрозділів, несе персональну відповідальність за ведення бухгалтерського та статистичного обліку, підписує первинні документи та забезпечує виконання законодавства у сфері господарської діяльності.
В свою чергу, ОСОБА_4 , будучи наділеним організаційно-розпорядчими функціями керівника, за відсутності ліцензії на право здійснення господарської діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, відповідно до списку №2 таблиці IV Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби психотропні речовини і прекурсори» та вимог Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 червня 2009 року № 589, не маючи в наявності відповідної матеріально-технічної бази, нормативно-технічної документації, кваліфікованого персоналу, умов для забезпечення обліку та схоронності прекурсорів, зберігав соляну кислоту, яка віднесена до прекурсорів в орендованих приміщеннях ТзОВ «Лад Бетон».
Так, ОСОБА_4 , будучи відповідальним за організацію господарської діяльності, облік і відповідність продукції заявленим характеристикам, усвідомлюючи встановлений законом порядок обігу прекурсорів та обов`язок забезпечення дотримання правил їх придбання, зберігання та обліку, а також використовуючи надані йому Статутом товариства повноваження щодо управління поточною діяльністю Товариства, укладання договорів, організації господарських операцій та підписання первинних документів, порушуючи встановлені правила обігу прекурсорів, уклав договір поставки №23/10/2023-001 від 23.10.2023 між ТзОВ «ЛАД Бетон» та ТОВ «ХІМЕЛЕМЕНТ» щодо придбання 5 266 кг соляної кислоти, що підтверджується видатковою накладною №375 від 30.10.2023 та банківською випискою за 26.10.2023 №БВ-0000337.
В той же час, згідно висновку експерта, вищевказана рідина являє собою соляну кислоту з масовою часткою 29, 36 % та 29, 56 %, що значно перевищує контрольний поріг у 15% та підтверджує, що остання є прекурсором, стосовно якого встановлюються заходи контролю.
В подальшому, після придбання вищевказаної соляної кислоти, порушуючи вимоги щодо контролю за її обігом та схоронністю, за відсутності матеріально-технічної бази та кваліфікованого персоналу, ОСОБА_4 допустив її викрадення з орендованих приміщеннях, за адресою: місто Луцьк, провулок Дорожний, 4, Волинської області працівником підприємства ОСОБА_6 (щодо якого 24 березня 2025 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12025030580000156).
Таким чином, ОСОБА_4 інкримінується порушення встановлених правил зберігання та обліку прекурсорів, що призвело до їх викрадення, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.320 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.320 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у порушенні встановлених правил зберігання та обліку прекурсорів, що призвело до їх викрадення, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.320 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії не тяжких кримінальних правопорушень, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
В якості обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до ч.2 ст.66 КК України відносно ОСОБА_4 суд визнає те, що кримінальне правопорушення вчинено ним вперше та виключно позитивну характеристику.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість, у вчиненому щиро розкаявся, раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку в лікарів – психіатра та нарколога не перебуває, виключно позитивно характеризується за місцем роботи, є пенсіонером.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_4 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді штрафу.
Окрім того, вирішуючи питання про призначення обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення її права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, суд зазначає наступне.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Частина 2 статті 69 Кримінальний кодекс України передбачає право суду не призначати додаткове покарання, якщо є підстави для застосування ст. 69 КК (тобто за наявності виняткових обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення).
З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений є особою виключно з позитивною характеристикою, про що свідчать грамоти та подяки, здійснює свою офіційну професійну діяльність з 1987 року, та очолює підприємство ТзОВ «Лад Бетон» , яке віднесено до об`єктів критичної інфраструктури з 2008 року, вперше притягається до кримінальної відповідальності, інформації про негативну характеристику матеріали провадження не містять, відтак суд визнає наявність виняткових обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого.
З урахуванням наведеного, а також принципів справедливості та індивідуалізації покарання, суд на підставі ч. 2 ст. 69 КК України вважає за можливе не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, оскільки мета покарання буде досягнута шляхом призначення основного покарання.
З огляду на відсутність підвищеної суспільної небезпечності особи та мінімальний ризик повторного правопорушення, суд приходить висновку, що додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади не є необхідним для досягнення мети покарання.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а скасування арешту майна відповідно до вимог ст. 174 КПК України.
Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.320 КК України, призначивши із застосуванням ч.2 ст.69 КК України покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 70 (семидесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.
Речові докази: 
- прозору рідину жовтого кольору, що являє собою прекурсор з масовою часткою кислоти 29,36% та прозову рідину з жовтим відтінком, яка являє собою прекурсор – соляну кислоту з масовою часткою кислоти 29,56%, два єврокуби із рідиною невідомого походження та двох зразків рідини у скляній тарі, ємністю, відповідно, - 0,48, 0, 430, поміщених до сейф пакетів – знищити;
- документи - видаткову накладну №375 від 30.10.23, акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2023 по 31.03.2025, банківську виписку № 5В-0000337 від 26.10.2023, договір поставки товару № 23/10/2023-001 від 23.10.2023, специфікацію №1 від 24.10.2023, копію статуту ТОВ «ЛАД бетон» на 29 аркушах, копію наказу №3 про переведення, попередньої калькуляції на 5 аркушах та остаточну калькуляцію на 8 аркушах, які поміщено до сейфпакетів – залишити при матеріалах кримінального провадження.
- системний блок із маркувальним позначенням “SUPER POWER” – повернути за належністю - ТОВ «ЛАД бетон».
Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.02.2025 року на речі та предмети в межах кримінального провадження №12025030580000156 (справа №161/3234/25, провадження 1-кс/161/1133/25), скасувати.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати за проведення трьох судових експертиз матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» - висновок експерта №СЕ-19/103-25/2194-НЗПРАП в сумі 1193,85 грн., висновок експерта №СЕ-19/103-25/4463-НЗПРАПв сумі 2785,65 грн., висновок експерта №СЕ-19/103-25/4464-НЗПРАП в сумі 3183,60 грн. та судової комп`ютерно-технічної експертизи - висновок експерта №СЕ-19/103-25/3250-КТ в сумі 8022,60 грн., а всього на загальну суму на загальну суму 15 185 (п`ятнадцять тисяч сто вісімдесят п`ять) гривень 70 (сімдесят) копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя            ОСОБА_1