Справа № 636/1664/26 
Провадження 1-кп/636/1225/26
ВИРОК
Іменем України

25.02.2026  м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , 
розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та виклику учасників судового провадження кримінальне провадження № 12025226090000109 від 06.12.2025 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нуркянк Араратського району республіки Вірменія, громадянки України, освіта середня, одружена, не працює, зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Первомайський Харківської області, українця, громадянина України, освіта середня, одружений, не працює, є особою з інвалідністю 3-ї групи, учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, 

в с т а н о в и в :

05.12.2025, близько о 12 год 00 хв , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала біля будинку АДРЕСА_3 , де вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спровокувала словесний конфлікт із раніше знайомим їй ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ґрунті триваючих особистих неприязних відносин. 
В ході конфлікту ОСОБА_4 наніс удар в ділянку обличчя ОСОБА_5 , від якого останній втратив рівновагу та впав на землю. У цей час ОСОБА_3 , діючи з раптово виниклим протиправним умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , обумовлених особистими неприязними відносинами, переслідуючи мету нанесення йому тілесних ушкоджень та усвідомлюючи можливість настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, перебуваючи у положенні стоячи, коли ОСОБА_5 перебував у положенні лежачи обличчям до землі, нанесла не менше трьох ударів правою ногою в ділянку грудної клітини праворуч ОСОБА_5 .
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинила ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: садна на тлі синця на грудній клітині праворуч, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/219-Ч/25 від 24.12.2025 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності, це ушкодження має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. а, 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року.
Дії  ОСОБА_3  органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст.125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.
05.12.2025, близько о 12 год 00 хв, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував біля будинку АДРЕСА_3 , де він разом із своєю дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спровокував словесний конфлікт із раніше знайомим йому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин. 
ОСОБА_4 , в ході конфлікту, діючи з раптово виниклим протиправним умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , обумовлених особистими неприязними відносинами, переслідуючи мету нанесення йому тілесних ушкоджень та усвідомлюючи можливість настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, наніс останньому один удар кулаком правої руки в область обличчя з правої сторони. Від удару ОСОБА_5 втратив рівновагу та впав обличчям до землі. На цьому ОСОБА_4 не припинив свої протиправні дії, в той час, коли ОСОБА_5 перебував у положенні лежачи на землі, ОСОБА_4 наніс йому не менше трьох ударів кулаком лівої та правої руки в ділянку голови. 
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку з синцем в правій навколоочній області, синці (3) на волосистій частині голови, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/219-Ч/25 від 24.12.2025 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я тривалістю більше 6 днів, але менш 3 тижнів (21 день), згідно з п.п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6.
Дії  ОСОБА_4  органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст.125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вказані обставини встановлені органом досудового розслідування та, як встановлено судом, не оспорюються учасниками судового провадження.
Так, відповідно до заяви обвинуваченої  ОСОБА_3  щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засідання, яка була підписана в присутності захисника адвоката –  ОСОБА_6 ,  ОСОБА_3  згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.
ОСОБА_3  згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, зміст ч. 2 ст. 302 КПК України роз`яснено, просить призначити покарання у виді штрафу.
Так, відповідно до заяви обвинуваченого  ОСОБА_4  щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засідання, яка була підписана в присутності захисника адвоката –  ОСОБА_7 ,  ОСОБА_4  згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
ОСОБА_4  згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, зміст ч. 2 ст. 302 КПК України роз`яснено.
Потерпілий ОСОБА_5 також подав заяву, в якій зазначив, що згоден з встановленими під час досудового розслідування обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, зміст ч. 2 ст. 302 КПК України роз`яснено, згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні..
Прокурор звернувся з клопотанням в порядку ч. 1 ст. 302 КПК України про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до частини 2 статті 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
З урахуванням положень ч. 4 ст.107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано, сумнівів у добровільності відповідної заяви підозрюваного та потерпілої у суду не виникло, перешкод для спрощеного провадження судом не встановлено.
Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими та достатніми, суд приходить до висновку, що вина  ОСОБА_3  у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: умисному легкому тілесному ушкодженні, повністю доведена.
Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими та достатніми, суд приходить до висновку, що вина  ОСОБА_4  у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме: умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, повністю доведена.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст.65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання  ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України - є кримінальним проступком, наявність обставин, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_3 раніше не судима, на обліку у лікаря - психіатра та у лікаря - нарколога не перебуває, не працює, одружена, інвалідності не має, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання характеризується позитивно. 
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання  ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України - є кримінальним проступком, наявність обставин, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря - психіатра та у лікаря - нарколога не перебуває, не працює, є особою з інвалідністю 3 групи, учасник бойових дій, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання характеризується позитивно. 
Відповідно до вимог ч .2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, з дотриманням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, враховує фактичні обставини кримінального провадження, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, відомості про особу винної, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, беручи до уваги відношення обвинуваченої до вчиненого, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_3  можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає необхідним призначити їй покарання у виді штрафу, у розмірі визначеному санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, що є необхідним й достатнім для її виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, з дотриманням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, враховує фактичні обставини кримінального провадження, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, відомості про особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, беручи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4  можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає необхідним призначити йому покарання у виді штрафу, у розмірі визначеному санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, що є необхідним й достатнім для її виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування більш суворого покарання судом не встановлено.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід у відношенні обвинувачених. не обирався.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Речовий доказ: виписка з медичної картки стаціонарного хворого № 6576 та консультативний висновок спеціаліста №10/14100 на ім`я ОСОБА_5 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження згідно постанови про визнання предметів речовими доказами від 27.01.2026 – зберігати в матеріалах кримінального провадження № 12025226090000109 від 06.12.2025.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 Кримінального процесуального кодексу України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статті 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя ОСОБА_1