ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/28331/21 Суддя (судді) першої інстанції: Микитюк Р.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Вівдиченко Т.Р.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ" на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ" до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2021 року Державне підприємство "Прозорро.Продажі" звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України, у якому просить суд:
- визнати протиправними дії Державної податкової служби України щодо внесення державного підприємства "Прозорро.Продажі" в "План-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2021 рік" від 26 червня 2021 року в частині документальної перевірки державного підприємства "Прозорро.Продажі", включеного до Розділу І плану-графіка "Документальні планові перевірки платників податків - юридичних осіб" та Розділ ІІ плану-графіка "Документальні планові перевірки фінансових установ, постійних представництва та представництв нерезидентів" з урахуванням коригування (червень 2021 року) 29 червня 2021 року, під порядковим номером 3857;
- зобов`язати Державну податкову службу України здійснити дії щодо виключення державного підприємства "Прозорро.Продажі" (рядку 3857) з "Плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків на 2021 рік" від 26 червня 2021 року в частині документальної перевірки державного підприємства "Прозорро.Продажі", включеного до Розділу І плану-графіка "Документальні планові перевірки платників податків - юридичних осіб" та Розділу ІІ плану-графіка "Документальні планові перевірки фінансових установ, постійних представництва та представництв нерезидентів" з урахуванням коригування (червень 2021 року) 29 червня 2021 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 червня 2021 року ДПС України оприлюднила на офіційному веб-сайті План-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2021 рік, відповідно до якого ДП "Прозорро.Продажі" включено до списку платників податків, що підлягають перевірці у жовтні 2021 року. На переконання позивача, дії контролюючого органу щодо включення товариства до Плану-графіку на 2021 рік є протиправними, оскільки відповідно до приписів пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. Серед іншого, аналіз приписів статті 77 ПК України свідчить про те, що план-графік проведення перевірок на відповідний квартал має формуватися у визначені терміни та включати платників податків, які мають найбільші критерії ризику щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства. Однак контролюючим органом не наведено критерії, відповідно до яких ДП "Прозорро.Продажі" віднесено до платників з високим ризиком щодо несплати податків та зборів.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Суд керувався тим, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права у вказаній справі, оскільки належним способом захисту прав платників податків є оскарження рішень контролюючого органу, прийнятих за результатами такої перевірки, в тому числі з підстав порушення процедури її призначення та проведення.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.12.2025 року у справі № 640/28331/21 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги АТ "Прозорро.Продажі" до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій щодо внесення підприємства до Плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2021 рік та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю; стягнути з Державної податкової служби України на користь АТ «Прозорро.Продажі» судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи, а саме судовий збір за подання позовної заяви до суду першої інстанції 2 270 гривень 00 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 405 гривень 00 коп.
Скаргу мотивує тим, що рішення ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду є такими, що не відповідають обставинам справи; позивач не погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає його надмірно формальним, таким, що не відповідає завданням адміністративного судочинства, зокрема, але не виключно порушує право на ефективний судовий захист, гарантоване статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; включення до плану-графіка не є виключно внутрішньо-організаційною дією податкового органу, а є самостійним етапом реалізації владних повноважень, який безпосередньо впливає на права та законні інтереси платника податків; позивач звернувся до суду з метою превентивного судового захисту, тобто для запобігання проведенню незаконної документальної планової перевірки ще до моменту видання наказу про її проведення; такий підхід обумовлений тим, що перевірка була запланована на жовтень 2021 року, тоді як коригування плану-графіка відбулося у червні 2021 року, а отже позивач об`єктивно не мав можливості чекати на видання наказу, не зазнаючи негативних наслідків.
Позивач наголошує на тому, що формальне зведення судового захисту виключно до можливості оскарження наказу про проведення перевірки позбавляє судовий захист превентивного характеру, змушує платника податків очікувати на прийняття завідомо спірного або протиправного рішення та не відповідає принципу верховенства права; висновок суду першої інстанції про неналежність обраного позивачем способу захисту є помилковим, ґрунтується на надмірно формальному тлумаченні процесуального закону та не забезпечує ефективного захисту прав і законних інтересів позивача; визнання протиправним включення до плану-графіка є належним, допустимим та ефективним способом судового захисту у цій справі, а отже відмова у позові з цих підстав є необґрунтованою.
Крім того, апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, залишив поза увагою один із ключових та самостійних аргументів позивача, а саме дію мораторію на проведення документальних планових перевірок, встановленого Податковим кодексом України; у мотивувальній частині рішення суду відсутня будь-яка оцінка цього доводу, так само як і будь-яке посилання на відповідні норми податкового законодавства; суд першої інстанції, залишаючи без задоволення позовні вимоги, не надав належної оцінки доводам позивача щодо неправомірного застосування відповідачем механізму внесення змін до плану-графіка документальних планових перевірок, передбаченого статтею 77 Податкового кодексу України; суд першої інстанції, розглядаючи справу не перевірив, чи було відповідачем належним чином доведено існування таких ризиків саме у позивача. 
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2026 та від 27.02.2026 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
25.02.2026 відповідач подав відзив на апеляційну скаргу та просить апеляційну скаргу позивача на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.12.2025 по справі № 640/28331/21 залишити без задоволення; рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.12.2025 по справі № 640/28331/21 залишити без змін.
Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до фактичних обставин справи, Державна податкова служба України оприлюднила на офіційному веб-сайті "План-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2021 рік", відповідно до якого державне підприємство "Прозорро.Продажі" включено до списку платників податків, що підлягають перевірці у жовтні місяці, а саме до Розділу І плану-графіка "Документальні планові перевірки платників податків - юридичних осіб" та Розділу ІІ плану-графіка "Документальні планові перевірки фінансових установ, постійних представництв та представництв нерезидентів" під порядковим номером 3857.
Вважаючи протиправними дії ДПС України щодо внесення в "План-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2021 рік" від 26.06.2021, ДП "Прозорро.Продажі" звернулося до суду з метою захисту свого порушеного права.
Переглядаючи оскаржуване рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
За правилами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Згідно з пунктом 77.1 статті 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.
План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному вебсайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.
Відповідно до пункту 77.2 статті 77 ПК України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи
Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.
Порядок формування, затвердження плану-графіка та внесення змін до нього, а також перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Внесення змін до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік допускається не частіше одного разу в першому та одного разу в другому кварталі такого року, крім випадків коли зміни пов`язані із змінами найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок.
Документальна перевірка платника податків, який був включений до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік внаслідок внесення змін у такому році (інших ніж зміни найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок), може бути розпочата не раніше 1 липня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у першому кварталі такого року і не раніше 1 жовтня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у другому кварталі такого року.
Оновлений план-графік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 30 числа останнього місяця кварталу (у випадках змін найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок - до 30 числа місяця, що передує місяцю, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки).
Платники податків-юридичні особи, що відповідають критеріям, визначеним пунктом 44 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу, та у яких сума сплаченого до бюджету податку на додану вартість становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, а також самозайняті особи, сума сплачених податків яких становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки. Зазначена норма не поширюється на таких платників податків у разі порушення ними статей 45, 49, 50, 51, 57 цього Кодексу.
Пунктом 77.3 статті 77 ПК України передбачено, що забороняється проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов`язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати митних платежів, податків, зборів та єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам, податку з доходів фізичних осіб та зобов`язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.
Згідно з пунктом 77.4 статті 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
За правилами пункту 77.5 статті 77 ПК України у разі планування перевірок одного й того самого платника податків контролюючими органами та органами державного фінансового контролю у звітному періоді такі перевірки проводяться зазначеними органами одночасно. Порядок координації проведення таких перевірок та залучення до перевірок інших органів, передбачених законом, визначається Кабінетом Міністрів України.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (пункт 77.6 статті 77 ПК України).
Пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.
Інформація про перенесення документальних планових перевірок, які відповідно до плану-графіку проведення планових документальних перевірок мали розпочатися у період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» не були розпочаті, включається до оновленого плану-графіку, який оприлюднюється на офіційному вебсайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, протягом 10 календарних днів з дня завершення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).
Документальні та фактичні перевірки, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними, тимчасово зупиняються на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Таке зупинення перериває термін проведення перевірки та не потребує прийняття будь-яких додаткових рішень контролюючим органом.
На період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року на території України карантин.
Відповідно до вимог пункту 4 розділу II Закону України від 17 вересня 2020 року № 909-IX «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.
На підставі цієї норми Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 03 лютого 2021 року № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок», якою скорочено строк дії обмежень, встановлених пунктом 52-2 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб: тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 року та не були завершеними; документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 та/або 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Кодексу, суб`єктів господарювання реального сектору економіки, які сформували податковий кредит за рахунок оформлення ризикових операцій з придбання товарів/послуг (із переліку ризикових платників податків, визначених у межах роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування оприлюднених у засобах масової інформації фактів можливих корупційних дій посадових осіб органів державної влади, які призвели до значних втрат дохідної частини Державного бюджету України, утвореної відповідно до Постанови Верховної Ради України від 24 квітня 2020 року № 568-ІХ); документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.12, 78.1.14, 78.1.15, 78.1.16 пункту 78.1 статті 78 Кодексу.
Водночас мораторій на проведення податкових перевірок на період карантину прямо закріплений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України. Вказана норма в частині обмежень на проведення планових перевірок була чинною, її дія не зупинялася.
Відповідно до пункту 2.1 статті 2 ПК України зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.
У межах спірних правовідносин позивач оскаржує дії контролюючого органу щодо внесення в "План-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2021 рік" від 26 червня 2021 року в частині документальної перевірки державного підприємства "Прозорро.Продажі", включеного до Розділу І плану-графіка "Документальні планові перевірки платників податків - юридичних осіб" та Розділ ІІ плану-графіка "Документальні планові перевірки фінансових установ, постійних представництва та представництв нерезидентів" з урахуванням коригування (червень 2021 року) 29 червня 2021 року, під порядковим номером 3857.
Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Згідно з частиною третьою статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.
Відтак, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.
При цьому, таке порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у відповідних законодавчих актах право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 вересня 2021 року у справі №816/228/17 наведено правовий висновок про те, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.
У постанові Верховного Суду від 4 жовтня 2023 року у справі №480/12329/21 наведено правовий висновок про те, що виключно результат реалізації повноваження податкового органу (саме - рішення контролюючого органу), а не процес реалізації його повноважень може бути об`єктом судового оскарження. Суд також вказав про те, що юридично значущим для позивача є саме наказ, тоді як оцінка дій податкового органу щодо здійснення коригування плану-графіка охоплюється вирішенням спору щодо правомірності наказу про проведення документальної планової перевірки, прийнятого на підставі змін, внесених до плану-графіка. Натомість, самі по собі вимоги про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень про проведення коригування плану-графіка за наявності нереалізованого владного управлінського рішення (наказу), не можуть призвести до ефективного захисту порушеного права.
Вказана правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 02 листопада 2022 року у справі № 580/170/20, від 12 квітня 2023 року у справі №200/5094/21.
Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», статті 6 Закону України «Про адміністративну процедуру» та статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Позивачем за змістом апеляційної скарги не доведено наявність підстав для відступу від вищевказаних правових позицій Верховного Суду.
Колегія суддів зауважує, що дії контролюючого органу щодо формування, у тому числі затвердження, плану - графіку проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання, є службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов`язків.
Зазначені дії самі по собі не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов`язкових юридичних наслідків, і відповідно такий акт не порушує права останнього.
Наслідком розв`язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб`єктивного права позивача, однак оскаржувані дії (рішення щодо затвердження плану графіку) в даному випадку не породжують для останнього настання будь-яких юридичних наслідків і безпосередньо не впливають на його права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.
Отже, належним способом захисту прав платників податків є оскарження рішень контролюючого органу, прийнятих за результатами такої перевірки, в тому числі з підстав порушення процедури її призначення та проведення. 
Зважаючи на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права у вказаній справі, позовні вимоги задоволенню не підлягають, що вірно виснував суд першої інстанції.
Щодо інших доводів апеляційної скарги, зокрема мораторію на проведення документальних планових перевірок, неправомірного застосування відповідачем механізму внесення змін до плану-графіка документальних планових перевірок, існування ризиків, колегія суддів зазначає про те, що неможливість оскарження у судовому порядку дій контролюючого органу щодо внесення державного підприємства "Прозорро.Продажі" в "План-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2021 рік" від 26 червня 2021 року є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ПРОЗОРРО.ПРОДАЖІ" залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2025 року у справі № 640/28331/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

Т.Р. Вівдиченко