Справа № 560/17839/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

17 лютого 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д. 
за участю:	секретаря судового засідання Задворної В.М.  представників позивача Способа І.О., Сидорук В.В. представників відповідача Лавренюка А.О., Фітькал С.І. 	
розглянувши адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Карат" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Товариство з обмеженою відповідальністю "Карат" (далі - ТОВ "Карат", позивач) звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області (далі - ГУ ДПС у Хмельницькій області, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 17.07.2025 №17132/22-01-23-06/21328928.
Позивач зазначає, що за результатами документальної планової виїзної перевірки відповідачем було зроблено помилковий висновок про порушення позивачем податкового законодавства. Позивач стверджує, що спірні виплати стосуються процентів, нарахованих до 01.05.2020, а їх фактичним (бенефіціарним) отримувачем за умовами правочинів є MIRN LIMITED (Кіпр), тому застосована ним понижена ставка є правомірною. Попри те, що грошові кошти перераховувалися на рахунок польської компанії ODISSEY Sp.z.o.o., остання не є бенефіціарним власником доходу, а виконує роль посередника (агента) щодо транзиту коштів на користь фактичного бенефіціара — компанії MIRN LIMITED (Кіпр). Відтак, позивачем правомірно застосовувалася ставка оподаткування 5%.
У поданому відзиві відповідач заперечив проти позовних вимог, вказав, що згідно з ст. 103 ПКУ податковий агент застосовує правила міжнародного договору з тією країною, куди безпосередньо виплачується дохід. Оскільки право вимоги за позикою було відступлено резиденту Польщі, і саме ця особа є отримувачем платежів згідно з банківськими виписками, то й застосовуватися має Конвенція між Україною та Польщею. Відповідач вважає, що польська компанія є повноправним власником активу, а будь-які її зобов`язання перед третіми особами (кіпрською компанією) не є визначальними.
В судовому засіданні представники позивача пояснили, що виплати за 2020–2021 - це саме проценти, нараховані до переуступки, а Додаткова угода №8 прямо фіксує, що вони належать попередньому позикодавцю як фактичному бенефіціару, отже застосовується режим оподаткування за державою бенефіціара (Кіпр), а не отримувача за рахунком (Польща). Також звернули увагу суду на обов`язок польської компанії ODISSEY Sp.z.o.o. перерахувати кошти компанії MIRN LIMITED (Кіпр), тобто на те, що польська компанія виступала фактично посередником.
Представник відповідача наполягав на тому, що після цесії кіпрська компанія «не має відношення» до виплат боржника, бо цесіонарій сплатив/має сплатити «відступні» за ціною договору цесії незалежно від того, чи заплатить боржник, тобто кінцевим бенефеціаром по цим коштам була саме польська компанія.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначає, що доводи відповідача є необгрунтованими, а тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
11.11.2025 закінчено підготовчий розгляд та почато судовий розгляд по суті.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

17.06.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАРАТ» (позичальник) та компанією-нерезидентом МІRН LIMITED (Республіка Кіпр) було укладено Договір позики № 89, відповідно до якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 6 688 916,29 доларів США. Договором передбачено обов`язок позичальника повернути суму позики та сплачувати проценти за користування нею.
У період дії договору позивач здійснював нарахування процентів відповідно до умов договору, частково сплачуючи їх нерезиденту — первинному кредитору.
01.05.2020 між ТОВ «КАРАТ», МІRН LIMITED (Кіпр) та компанією ODISSEY LIMITED LIABILITY COMPANY - Odyssey Sp.z.o.o. (Республіка Польща), укладено Додаткову угоду №7 до Договору позики №89, якою сторони погодили заміну кредитора у зобов`язанні. Цією угодою зафіксовано суму основного боргу та нарахованих, але не сплачених процентів станом на дату укладення угоди.
Того ж дня, 01.05.2020, між МІRN LIMITED (Цедент), Odyssey Sp.z.o.o. (Цесіонарій) та ТОВ «КАРАТ» укладено Договір №1 про відступлення права вимоги боргу до Договору позики №89. Згідно з умовами цього договору первинний кредитор відступив новому кредитору право вимоги до боржника як щодо тіла позики, так і щодо нарахованих і несплачених процентів. При цьому пунктом 3.1 договору передбачено обов`язок Цесіонарія виплатити Цеденту грошові кошти у розмірі 9028974,23 доларів США в строк до 30.04.2023.
Матеріалами справи підтверджується, що зазначені зміни були подані через обслуговуючий банк до Національного банку України та зареєстровані в установленому порядку, що підтверджується відповідними виписками з АІС НБУ «Кредитні договори з нерезидентами».
26.06.2020 між ТОВ «КАРАТ» та новим кредитором укладено Додаткову угоду №8 до Договору позики №89, якою договір викладено у новій редакції. У цій угоді чітко розмежовано:
– суму основного боргу в розмірі 6 688 916,29 доларів США;
– відсотки, нараховані до 01.05.2020 та не сплачені станом на 26.06.2020, які визначені як проценти за попередні періоди в сумі 2106587,27 доларів США, з урахуванням часткового погашення;
– проценти, що нараховуються з 01.05.2020 року за користування позикою.
За період до 01.05.2020 позивач здійснював виплату відсотків, утримуючи податок за ставкою 5%. 
ГУ ДПС у Хмельницькій області була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Карат», за результатами якої сформовано акт перевірки № 11724/22-01-07-01/21328928 від 16.06.2025.
Актом перевірки встановлено порушення ТОВ «Карат» вимог п. 103.2 ст. 103 ПК України, ст. 11 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Польща про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження податкових ухилень, а саме не утримано податок з таких доходів за ставкою у розмірі 10 відсотків від їх суми та за їх рахунок, та не сплачено до бюджету під час такої виплати податок на доходи нерезидента за 2020 - 2021 роки на загальну суму 3 194 494,16 грн, в тому числі за 2020 рік - 449 690,66 грн, а саме: ІІ квартал 2020 року в сумі 311 229,91 грн; ІІІ квартал 2020 року в сумі 138 460,75 грн; за 2021 рік - 2 744 803,49 грн, а саме: І квартал 2021 року в сумі 700 717,00 грн; ІІ квартал 2021 року в сумі 2 044 086,49 грн.
17.07.2025 ГУ ДПС у Хмельницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Д» №17132/22-01-23-06/21328928, яким збільшено податкове зобов`язання при здійсненні на користь нерезидента виплати інших доходів із джерелом їх походження в Україні на суму 3 194 494 грн.
Не погодившись із винесеним податковим повідомленням-рішенням ТОВ «Карат», після оскарження його в адміністративному порядку, звернулося до суду.

ІV. ОЦІНКА СУДУ 

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 14.1.54 ст. 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.
Згідно з п. п. 141.4.1 ст. 141 ПК України доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є: а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов`язаннями, випущеними (виданими) резидентом.
Відповідно до п. 141.4.2 ст. 141 ПК України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3 - 141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.
Таким чином, законодавством України передбачено, що оподаткуванню податком на прибуток за ставкою 15 % підлягають виплачені резидентом на користь нерезидента проценти як плата за використання коштів або товарів (робіт, послуг), отриманих у кредит.
Поряд із цим, як слідує з пункту 3.2 статті 3 ПК України якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.
Порядок застосування міжнародного договору України про уникнення подвійного оподаткування стосовно повного або часткового звільнення від оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України визначено ст. 103 ПК України.
Згідно з п. 103.2 ст. 103 ПК України особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.
Положеннями п. 103.4 ст. 103 ПК України визначено, що підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.
Відповідно до п. 103.5 ст. 103 ПК України довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
Отже, у момент виплати доходу достатньою підставою для застосування зниженої ставки податку є наявність довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України і така довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
Між Урядом України і Урядом Республіки Кіпр підписано Конвенцію про уникнення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи від 08.11.2012, яку ратифіковано 04.07.2013. Набрала чинності для України 07.08.2013.
За змістом положень зазначеної Конвенції, проценти, що виникають в одній Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, будуть оподатковуватись тільки в цій другій Державі, якщо такий резидент має фактичне право на ці проценти і підлягає оподаткуванню в цій другій Договірній Державі у відношенні цих процентів.
Термін "проценти" при використанні в цій статті означає доход від боргових вимог будь-якого виду, незалежно від іпотечного забезпечення і незалежно від володіння правом на участь у прибутках боржника, і зокрема, доход від урядових цінних паперів і доход від облігацій і боргових зобов`язань.
Термін "проценти" не буде включати ніякі доходи, які можуть розглядатись як розподіл згідно з положеннями статті 10 цієї Конвенції.
Положення пункту 1 цієї статті не застосовуються, якщо особа, що фактично має право на проценти, яка є резидентом однієї Договірної Держави, здійснює комерційну діяльність у другій Договірній Державі, в якій виникають проценти, через розташоване там постійне представництво, або здійснює в цій другій Державі незалежні особисті послуги з розташованої там постійної бази, і боргове зобов`язання, на підставі якого сплачуються проценти, дійсно відноситься до такого постійного представництва або постійної бази.
При цьому, право на застосування зменшеної ставки податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, виникає, за умови одночасного виконання таких вимог: нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України; нерезидентом надано довідку (або її нотаріально засвідчену копію), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України; нерезидент є бенефіціарним власником доходу.
Визначення бенефіціарного (фактичного) отримувача є ключовим питанням цієї справи. 
За правилами п. 103.3 ст. 103 ПК України бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів.
При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу.
Для визначення особи як фактичного отримувача доходу, така особа повинна володіти не тільки правом на отримання доходу, але повинна бути і особою, яка визначає подальшу економічну долю доходу. Тобто, коли отримувач процентів має право отримувати вигоду та визначати подальшу економічну долю доходу і не пов`язаний договірними або юридичними зобов`язаннями щодо перерахування такого доходу іншій особі, отримувач є бенефіціарним власником.
Разом з тим, чинним законодавством не встановлено форми документу, що підтверджує статус контрагента як бенефіціарного власника доходу, та який повинна мати особа на момент проведення виплати. Однак, у разі заперечення обставин щодо бенефіціарного статусу нерезидента - отримувача доходу, обов`язок доказування зворотного в силу положень Кодексу адміністративного судочинства України покладається на контролюючий орган як на суб`єкта владних повноважень.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах № 817/1045/17 та № 803/1005/17, № 560/8133/24.
У постанові від 21.03.2018 у справі № 803/1005/17 Верховний Суд відзначив, що чинним законодавством не передбачено ні уповноваженого органу, ні форми звітності, на підставі яких резидент міг би документально підтвердити фактичне право на одержання доходу (статус бенефіціарного власника). Водночас у разі заперечення обставин щодо бенефіціарного власника, обов`язок доказування зворотного в силу положень Кодексу адміністративного судочинства України покладається на контролюючий орган як на суб`єкта владних повноважень.
В іншій постанові від 19.03.2025 у справі № 560/8133/24 Верховний Суд аналізуючи подібні правовідносини, зазначив, що відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду цієї справи не довів, що АГРОПРОСПЕРІС 2 не має повноважень визначати подальшу економічну долю такого доходу у вигляді відсотків, тобто не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем доходу, а з наданих позивачем доказів, що наявні в матеріалах справи, не вбачається, що вказана компанія має будь-які зобов`язання щодо подальшого перерахування отриманого доходу (його більшої частини) іншому нерезиденту, як відсутні і будь-які обмеження щодо самостійного визначення подальшої економічної долі вказаного доходу. Суд погодився з висновком судів попередніх інстанцій про необґрунтованість доводів контролюючого органу, що нерезидент - ATS AGRIBUSINESS INVESTMENTS LIMITED, Кіпр не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу у вигляді процентів за користування позикою, а відтак і безпідставність доводів контролюючого органу, щодо необхідності оподаткування виплаченого вказаній компанії доходу у вигляді відсотків за загальним правилом в розмірі 15 %.
Суд зазначає, що статус «бенефіціарного власника» визначається не лише юридичним правом на отримання коштів, а передусім економічною спроможністю вільно розпоряджатися такими коштами. Якщо особа діє як «кондуїтна» компанія (транзитна ланка), вона не може вважатися бенефіціаром для цілей податкових конвенцій.
У даній справі, аналіз п. 3.1 Договору № 1 від 01.05.2020 свідчить про наявність у польської компанії ODISSEY Sp.z.o.o. чітко визначеного юридичного та договірного зобов`язання щодо подальшого перерахування отриманого доходу третій особі (резиденту Кіпру). Тобто, польська компанія не має права на власний розсуд визначати подальшу економічну долю цих коштів.
Щодо аргументів відповідача про відсутність доказів перерахунку коштів Польщею на Кіпр відповідач у запереченнях вказував, що позивач не надав доказів того, що польська компанія фактично перерахувала кошти на Кіпр. Суд відхиляє ці аргументи, оскільки:
- по-перше, обов`язок доказування правомірності рішення покладається на суб`єкта владних повноважень (ч. 2 ст. 77 КАС України).
- по-друге, для цілей ст. 103 ПКУ визначальним є наявність зобов`язання перерахувати кошти (юридична обмеженість у правах), а не момент фактичного виконання такого перерахування всередині іноземних юрисдикцій.
Верховний Суд у постанові від 19.03.2025 у справі № 560/8133/24 підкреслив, що контролюючий орган зобов`язаний досліджувати не лише факт перерахування коштів, а й повноваження отримувача щодо цих коштів. Оскільки ГУ ДПС у Хмельницькій області не довело, що ODISSEY Sp.z.o.o. має повноваження визначати подальшу долю доходу, висновки акту перевірки є передчасними.
Положеннями частин першої, другої статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зауважує, що повноваження щодо витребування, дослідження й аналізу первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, обов`язкових платежів, порушення інших вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, з метою визначення сум грошових зобов`язань та штрафних санкцій, є дискреційними повноваженнями і виключною компетенцією останніх. Своєю чергою, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в справедливому, неупередженому та своєчасному вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, інакше було б порушено принцип поділу влади.
Отже, саме відповідач в межах реалізації покладених на нього функцій (ст. ст. 19-1, 75, 85 ПК України) уповноважений отримувати від платників податків у порядку, визначеному законодавством, документи про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, за результатами аналізу яких реалізує компетенцію в частині визначення сум грошових зобов`язань у порядку, визначеному пунктом 54.3 статті 54 ПК України.
Натомість адміністративний суд аналізує рішення контролюючого органу, ухвалене за результатами означених заходів на предмет його відповідності критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.
Така ж позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27.10.2025 по справі № 120/7999/24.
Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що ТОВ «Карат» діяло у повній відповідності до вимог ст. 103 ПК України та міжнародних договорів України.
Визначення бенефіціарного власника було здійснено позивачем вірно, на основі аналізу економічної суті операцій. Контролюючий орган, натомість, застосував формальний підхід, що суперечить практиці Верховного Суду та принципам міжнародного оподаткування.
Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Карат" задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 17.07.2025 №17132/22-01-23-06/21328928.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Карат" судові витрати зі сплати судового збору у сумі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 17 лютого 2026 року

Позивач:	Товариство з обмеженою відповідальністю "Карат" (вул. Чорновола, 88/8,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29010 , код ЄДРПОУ - 21328928) 	
Відповідач:	Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - ВП 44070171) 	

Головуюча суддя 		Д.Д. Гнап