Справа № 750/1604/26 	Головуючий у 1 інстанції Кулініч Ю. П. 	
Провадження № 33/4823/434/26 	  	
Категорія - – ст.122-4, ст.124 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - Марченко Н.І, потерпілого - ОСОБА_2 , представника потерпілого - Березовського О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Марченко Н.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 20 березня 2026 року, 

В С Т А Н О В И В :
Цією постановою: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.122-4, ст.124, ст.36 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу держави у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. 

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665,60 грн судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 31 грудня 2025 року, в 11 год 46 хв., у місті Чернігові, по вул. Гонча, 41, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого здійснив наїзд на припаркований позаду автомобіль марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, після чого ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п.п.10.9, 2.10 «а» Правил дорожнього руху.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.02.2026, справи №750/1604/26 та № 750/1605/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.122-4 та ст.124 КУпАП – об`єднано в одне провадження, присвоєно номер справи 750/1604/26, провадження № 3/750/792/26.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Марченко Н.І. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження по справі за відсутністю в діях її підзахисного складу даних адміністративних правопорушень. В обґрунтування скарги посилається на те, що наявний в матеріалах справи відеозапис не містить моменту зіткнення транспортних засобів, а висновки суду з цього приводу базуються на припущеннях. Вказала, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення у справі судової технічної експертизи. Послалась на те, що схема ДТП не може бути доказом вини ОСОБА_1 , оскільки складена зі слів потерпілого ОСОБА_2 , який також поїхав з місця пригоди та не одразу помітив пошкодження транспортного засобу. Зазначила, що працівники поліції звернулись до ОСОБА_1 з приводу вказаного ДТП майже через місяць після події. При цьому, транспортний засіб ОСОБА_1 працівники поліції не оглядали та пошкодження на ньому не фіксували. Апелянт вважає не доведеним те, що ОСОБА_1 скоїв ДТП, що свідчить про відсутність складу та події правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП. 

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити; а також потерпілого ОСОБА_2 і його представника; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 

Основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст.245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.
Згідно зі ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст.122-4 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №578266 від 29.01.2026, ОСОБА_1 , 31 грудня 2025 року, в 11.46 год, у м. Чернігові, по вул. Гонча, 41, керував транспортним засобом марки «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого здійснив наїзд на припаркований позаду автомобіль марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.9 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП (а.с.15).
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №578281 від 29.01.2026, ОСОБА_1 , 31 грудня 2025 року, в 11.46 год, у м. Чернігові, по вул. Гонча, 41, керував транспортним засобом марки «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого здійснив наїзд на припаркований позаду автомобіль марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 , та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди, чим порушив вимоги п.2.10 «а» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП (а.с.4, 17).
Отже, протоколи про адміністративне правопорушення є документами, що офіційно засвідчують факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст. 251 КУпАП.

У судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 31.12.2025 об 11:20 залишив автомобіль біля магазину «Продукти» на нетривалий час. Потім, у ході розмови з працівниками магазину з`ясував, що під`їжджали дві «Газелі». Згідно відео та характеру пошкоджень, зіткнення спричинив автомобіль, яким керував ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_4 у суді першої інстанції показала, що працює продавцем магазину «Продукти» по вул. Гончій, 41. 31.12.2025 була на роботі. Приїжджав ОСОБА_1 вивозити сміття. Того дня про ДТП ніхто не говорив. 2, 3, 4 січня у неї був вихідний. Десь 5-6 січня прийшов чоловік, показував відео і питав про «Газель».

Як убачається з відеозапису камери спостереження будинку, обставини події відображені частково. Проте, на відеозаписі відображені маневри автомобіля «ГАЗ», характерні для даного виду ДТП, а також те, що свідок ОСОБА_5 виходив з автомобіля уже після ймовірного зіткнення, а не для того, щоб допомогти водію, як він про це зазначав у суді першої інстанції. 

Стаття 124 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

За змістом пункту 10.9 Правил дорожнього руху, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху, він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб..

Проте, вищевказаних правил ОСОБА_1 не дотримався, оскільки керував транспортним засобом марки «ГАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого здійснив наїзд на припаркований позаду автомобіль марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 . 

Саме такий механізм дорожньо-транспортної пригоди, на переконання апеляційного суду, повністю відповідає об`єктивним даним, що зазначені в матеріалах справи та підтверджений зібраними по справі доказами, і що спростовує пояснення ОСОБА_1 про відсутність його вини в даній ДТП.

Диспозиція ст.122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Причетні до дорожньо-транспортної пригоди особи зобов`язані залишатися на місці пригоди. Під час з`ясування причин виникнення дорожньо-транспортної пригоди важливою обставиною є розташування транспортних засобів і предметів на місці ДТП. Тому, для того щоб об`єктивно виявити винних у виникненні ДТП, Правилами дорожнього руху забороняється переміщення транспортних засобів і предметів, а також зміна їх розташування в межах транспортного засобу або місця ДТП.

Цих вимог ПДР України ОСОБА_1 не дотримався, оскільки в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди вищевказані вимоги норми закону поширювалися саме на водія автомобіля «ГАЗ», який, після допущеного зіткнення повинен був зупинитися та залишитися на місці пригоди до прибуття працівників поліції.

Під час розгляду справи не встановлено яких-небудь відомостей, які можуть слугувати підставою вважати, що працівники поліції були упереджені під час складання протоколів про адміністративне правопорушення, при відібранні пояснень від потерпілого, свідків та складанні схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, а також що у поліцейських були підстави для фальсифікації протоколу чи інших процесуальних документів чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість вищевказаних осіб: поліцейських та потерпілого у результатах розгляду справи.

Посилання апелянта на те, що працівниками поліції не оглядався транспортний засіб «ГАЗ» на предмет наявності пошкоджень, не спростовують факту події ДТП, а отже, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у даній дорожньо-транспортній пригоді, оскільки він не дотримався вимог п.10.9 Правил дорожнього руху, в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Отже, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в розрізі із наявними у ній доказами в їх сукупності, апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виникнення дорожньо-транспортної пригоди є в прямому безпосередньому причинному зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 та відповідно пошкодженням транспортного засобу. Погоджується суд апеляційної інстанції із висновком суду про те, що ОСОБА_1 , будучи причетним до вказаної ДТП, залишив місце події.

Відтак, усі доводи апелянта щодо незаконності судового рішення, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, і на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинені правопорушення шляхом закриття провадження у справі, на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, з урахуванням вимог ст.36 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ст.122-4 КУпАП, яка є більш суворою.

Відтак, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її скасування. 

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,  

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Марченко Н.І. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Суддя	В. М. Заболотний