ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/586/25 Головуючий суддя І інстанції Зелінська І. В.
Провадження № 22-ц/818/514/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення аліментів

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :
головуючого Яцини В.Б.,
суддів колегії Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 16 червня 2025 року, по цивільній справі №641/586/25, за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Довжанський відділ державної виконавчої служби у Довжанському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції про зміну способу стягнення аліментів,
в с т а н о в и в:

У січні 2025 року  ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Довжанський відділ державної виконавчої служби у Довжанському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції про зміну способу стягнення аліментів. 
Позовна заява мотивована тим, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.10.2021 року у справі №641/4437/20, крім іншого, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1006, 50 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.06.2020 року до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час визначений до сплати розмір аліментів є недостатнім для задоволення потреб дитини, оскільки збільшилися витрати на утримання, розвиток, навчання, виховання сина. Відповідач же має постійний дохід та не має інших утриманців.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1281,50 грн. щомісячно на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.10.2021 року; проводити стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просила витребувати довідку з Довжанського ВДВС у Довжанському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції про хід виконавчого провадження №70957923 та розмір заборгованості по аліментам. 

Рішенням Слобідського районного суду м. Харкова від 16 червня 2025 року позов задоволено.
Змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.10.2021 року у справі № 641/4437/20, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1006 (одна тисяча шість) грн. 50 коп. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.06.2020 року та до досягнення дитиною повноліття, з твердої грошової суми на частку.
Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання законної сили рішенням і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 (двадцять) коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1  на користь ОСОБА_3 аліменти на дитину у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) для дитини відповідного віку.
Вказав, що суд не взяв до уваги, що відповідач не працює та перебуває на тимчасово окупованій території, стан його здоров`я, що він потребує лікування, ту обставину, що у нього на утриманні перебувають непрацездатні батьки, які хворіють та потребують лікування, а тому стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) , поставить у вкрай скрутне становище відповідача. Висновок закріплений у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 в якому вказано що суд повинен враховувати зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, у яких, зокрема, зазначається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення їх розміру. 
Зазначив, що суд не надав належної оцінки вищеперерахованим обставинам і дійшов хибного висновку, стягнувши з мене на користь позивача 1/4 частки з усіх видів заробітку
(доходу).
Вважає, що аліменти на дитину у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) буде відповідати на дитину відповідного віку.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржене рішення відповідає.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції свої висновки мотивував наступним.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
Вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.07.2019 у справі №415/4386/16-ц.
Як з`ясовано судом, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхньої спільної з позивачем дитини визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 1006,50 грн.
З урахуванням встановлених обставин суд взяв до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину.
Стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). При цьому, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.
Враховуючи наявність норми про можливість зміни способу стягнення аліментів та позиції стягувача аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення вказаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду.
Частина 3 статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Отже, за змістом вказаної норми ст. 192 СК України та наведеної правової позиції, з урахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання дитини, у разі погіршення матеріального становища одного з батьків, може бути підставою для його вимоги про збільшення розміру аліментів, який має сплачувати відповідач.
Судом відповідно до наявних у справі доказів було встановлено, що з 13.09.2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.
За час подружнього життя у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого ВДРАЦ по Слобідському та Основ`янському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстицції ( м. Харків) 27.03.2020 року.
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.12.2020 року у справі №641/8192/20 шлюб між сторонами розірвано.
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.10.2021 року у справі №641/4437/20, крім іншого, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1006, 50 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.06.2020 року до досягнення дитиною повноліття. 
Відповідно до частин 1-2 статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 18 Конвенції ООН «Про права дитини» декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 28.01.2025 року про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, позивачка ОСОБА_3 разом з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до вимог ч.1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Позивач, як одержувач аліментів, звернулась до суду із заявою про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку.
Відповідно до вимог чч. 1,5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідач вимоги позивача не відповідають вимогам чинного законодавства, розмір аліментів є необгрунтовано великим, позивач не довела, що відповідач може сплачувати аліменти в такому розмірі. Зазначив, що має на утриманні непрацездатних батьків та вказав, що покладення на нього обов`язку щодо сплати аліментів в такому розмірі поставить відповідача у скрутне матеріальне становище, що спричинить шкоду його членам сім`ї, яких він не зможе утримувати, та йому особисто, враховуючи його стан здоров`я.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні скарги та вказала, що  ОСОБА_1 подано до суду позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною (справа № 641/5999/24), в якому він вказує на те, що його матеріальний стан покращився, а отже він може надавати більше грошей на утримання дитини. 
Вказала, що вона не працює, проживає у прифронтовому обстрілюваному російськими окупантами м.Харкові з дитиною лише удвох та залишити дитину без нагляду не може. Отримує від держави допомогу на малозабезпечену сім`ю у розмірі менше 3000,00 грн., а разом із мінливими аліментами по сплаті відповідача разом виходить близько 4280 грн, що не надає можливості повноцінно утримувати родину, та ще й з врахуванням необхідності платити комунальні послуги за квартиру. Отримувана сума не надає їй можливості повноцінно утримувати родину, і позбавляє дитину більших можливостей наприклад відвідувати секції, гуртки які б їй хотілося. Отже, розмір присуджених судом раніше аліментів у розмірі 1006,50 грн не покривають усіх необхідних для утримання їх спільної дитини для найкращого задоволення її інтересів.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідач всупереч свого процесуального обов`язку не надав доказів на спростування доводів позивачки про те, що він приховує свої дійсні доходи, які є постійними та значними. Оскільки доступ до доказів щодо дійсного розміру доходів відповідача та його майнового стану є лише у нього, але він за наявності для цього процесуальної можливості таких доказів до судів першої та апеляційної інстанції не надав, - тому суд апеляційної інстанції відповідно до загальних принципів цивільного законодавства, справедливість, добросовісність та розумність, п.6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, з урахуванням встановлених обставин справи, наявних у справі доказів, у їх сукупності, та процесуальної поведінки сторін, - вважає на підставі більшої вірогідності доведеними доводи позову про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання їх дитини у розмірі частки від доходу відповідача.
З урахуванням встановлених обставин суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
При цьому, ОСОБА_1 не позбавлений права в подальшому звернутися до суду з позовом про зменшення розміру стягуваних з нього аліментів на утримання дитини за наявності для того відповідних підстав.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Докази та обставини, на які посилається в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом обставин справи були дотримані норми матеріального і процесуального права. 
Оскільки оскаржене рішення суду відповідає нормам матеріального і процесуального права, а висновки суду доводами скарги не спростовуються, то відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
постановив :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 16 червня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складений 16 квітня 2026 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії   Ю.М.Мальований.

О.В.Маміна.