ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/223/26 Справа № 175/777/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Дніпро 

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
суддів – Ткаченко І.Ю., Космачевської Т.В.
за участю секретаря судового засідання – Триполець В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Органу опіки та піклування в особі Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2025 року у справі за позовом Органу опіки та піклування в особі Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей» ДОБРЕ ВДОМА «ДОР», про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
В С Т А Н О В И Л А:
У січні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей» ДОБРЕ ВДОМА «ДОР», про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10 січня 2025 року до відділу соціального захисту Підгородненської міської ради надійшло анонімне повідомлення № 002 про дитину, ОСОБА_3 . Зміст повідомлення: хлопчик, орієнтовно 11-12 років, перебуває на вулиці, має занедбаний вигляд, голодний, на тілі присутні синці. Зі слів хлопчика він боїться йти додому бо його там б?ють. Мати має ознаки вживання алкоголю, безробітна, веде не здоровий спосіб життя, батьківські обов?язки не виконує, є загроза життю дитини.
Дана сім?я неодноразово потрапляла в поле зору соціальних служб. Декілька разів у матері дитини, ОСОБА_2 , було відібрано пояснення, щодо ситуації.
Листом від 19 листопада 2024 року вх. № 3685е комунальний заклад «Центр надання соціальних послуг» Підгородненської міської ради повідомляє про обставини, які склалися під час надання соціальної послуги «Соціальний супровід» родині ОСОБА_2 . Відповідно до протоколу комісії з захисту прав дитини Підгородненської міської ради від 29 жовтня 2024 року № 15 «Про надання соціальної послуги «Соціальний супровід» сім?ї ОСОБА_2 з питання не виконання батьківських обов?язків по відношенню до свого сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Неодноразово надходили листи з гімназії № 1 Підгородненської міської ради стосовно відсутності дитини на навчанні та загрози здоров?ю дитини.
Згідно листа гімназії № 1 Підгородненської міської ради від 30 серпня 2024 року вх. № 1503 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з мамою, ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться в складних життєвих обставинах, є загроза здоров?ю та життю дитини. ОСОБА_4 не виконує батьківських обов`язків.
Листом від 17 вересня 2024 року № 185 гімназії № 1 Підгородненської міської ради, адміністрація гімназії повідомляє про не виконання батьківських обов?язків ОСОБА_2 по відношенню до своєї дитини, здобувача освіти 5-Б класу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 . 
Згідно характеристики на учня 5-Б класу ОСОБА_1 , дитина проживає з мамою, ОСОБА_2 . Є загроза здоров?ю та життю дитини. ОСОБА_4 не виконує батьківських обв?язків.
Відповідно направлення Дніпровської ліги соціальних працівників № 42 від 05 березня 2024 року щодо сім?ї ОСОБА_2 жінка ухиляється від виконання батьківських обов?язків, має ознаки вживання алкоголю. На постійній основі залишає дитину без догляду, не має постійного місця роботи. Сім?ї надавалася послуга формування навичок відповідального батьківства, консультація психолога проекту.
В розмові зі спеціалістами служби у справах дітей Підгородненської міської ради мати, ОСОБА_2 , повідомила, що сімейним лікарем її сина, ОСОБА_1 , є ОСОБА_5 . Проте листом від 14 січня 2025 року вх. № 143 від ФОП ОСОБА_6 було повідомлено, що декларація у дитини з сімейним лікарем ОСОБА_5 недіюча з 01 листопада 2021 року.
На прийом та профілактичні огляди не зверталися до сімейного лікаря ОСОБА_5 з 2021 року. Останній огляд сімейного лікаря був 11 вересня 2020 року.
Спеціалісти служби у справах дітей Підгородненської міської ради неодноразово здійснювали вихід за адресою проживання сім?ї ОСОБА_7 , проте зазвичай ніхто не виходив до них.
28 травня 2024 року було складено акт обстеження умов проживання № 45. Дитина на момент обстеження проживає у бабусі. Члени комісії вважають, що для дитини не створені належні умови проживання. З матір?ю проведено бесіду щодо відповідальності за неналежне виконання батьківських обов?язків.
13 січня 2025 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Підгородненської міської ради (далі Комісія) було розглянуто питання стосовно доцільності позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно дитини: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На Комісію було запрошено матір дитини яка надала наступні пояснення: її син, ОСОБА_3 , постійно все ламає, телефони, планшет. Також походження синців на його тілі пояснила тим, що він постійно з усіма б?ється через що з?являються синці.
Дослідивши всі наявні матеріали у відношенні гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її дитини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комісія дійшла до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав матері стосовно дитини з метою захисту прав та інтересів дитини.
14 січня 2025 року виконкомом Підгородненської міської ради було прийнято рішення «Про негайне відібрання дитини у батьків та її влаштування».
Враховуючи зазначене, позивач просив суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно її малолітньої дитини: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути аліменти з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь особи, яка буде виконувати обов`язок законного представника дитини. 
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2025 року в задоволенні позовної заяви Органу опіки та піклування в особі Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей» ДОБРЕ ВДОМА «ДОР», про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів – відмовлено. Попереджено ОСОБА_2 про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Покладено на Орган опіки та піклування в особі Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 .
Не погодившись з вказаним рішенням суду, Орган опіки та піклування в особі Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в інтересах малолітнього ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 10 лютого 2014 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько дитини – ОСОБА_8 , записаний у відповідності до ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України (за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини - за її вказівкою, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження).
З повідомлення/інформації про сім`ю/особу, яка перебуває у складних життєвих обставинах від 10 січня 2025 року №002 від КЗ «Центр надання соціальних послуг» було встановлено, що ОСОБА_1 , перебував на вулиці, маючи занедбаний вигляд, голодний та боявся йти додому, бо його там б`ють (співмешканець матері, який сидів у в`язниці). Мати має ознаки вживання алкоголю, безробітня, веде не здоровий спосіб життя, батьківські обов`язки не виконує, є загроза життю дитини.
Згідно акту № 45 від 28 травня 2024 року головним спеціалістом та начальником відділення соціальної роботи ССД Підгородненської міської ради здійснено виїзд в сім`ю за адресою: АДРЕСА_1 . У ході планової перевірки було виявлено, що дитина момент перевірки проживала у бабусі за адресою АДРЕСА_2 . Також на момент візиту в будинку були розкидані речі на підлозі, дитина не має окремого ліжка, стола для виконання домашніх завдань. Члени комісії вважають, що для дитини не створено належних умов. З матір`ю було проведено бесіду щодо відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних доказів, які б достовірно та беззаперечно підтверджували свідоме, умисне чи злісне нехтування ОСОБА_2 своїми обов`язками щодо участі в утриманні та вихованні її сина і умисне ухилення від їх виконання. Врахувавши, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, з метою недопущення розриву сімейних зв`язків, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина.
Однак погодитися з таким висновком суду першої інстанції неможливо з огляду на таке.
Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пункти 15, 17 вищевказаної постанови передбачають, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.
Колегією суддів встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 не цікавиться життям дитини, не піклуються про його фізичний розвиток та стан здоров`я, не приймає жодної участі у його вихованні та розвитку, не виконує своїх обов`язків щодо матеріального забезпечення.
Апеляційний суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування є одним із доказів, який відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України суд оцінює у взаємному зв`язку з іншими доказами у справі.
Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Підгородненської міської ради від 31.03.2025 року №137 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки матір порушує вимоги ст. 150 СК України та подальше перебування дитини в сім`ї було небезпечним, та загрожувало його життю і здоров`ю.
Колегія суддів при вирішенні спору на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.
Факт заперечення відповідачкою проти позову про позбавлення її батьківських прав з урахуванням її поведінки не свідчить про її інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. 
З огляду на встановлені фактичні обставини справи, з метою дотримання соціального захисту малолітніх дітей, забезпечення державних гарантій на належне виховання та розвиток дітей, відповідно до європейських стандартів, ратифікованих Україною, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування до відповідачки крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення її батьківських прав щодо малолітніх дітей.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Разом з тим, відсутні об`єктивні підстави, які б зумовлювали таку тривалу неналежну поведінку матері по відношенню до своєї дитини, тому колегія суддів приходить до переконання, що інші заходи впливу на відповідачку окрім позбавлення її батьківських прав будуть недостатніми, а позбавлення її батьківських прав буде відповідати інтересам дитини, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
У той же час, колегія суддів вважає за доцільне роз`яснити відповідачці положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.
Згідно частини другої статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо її утримання.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Як передбачено ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Установивши, що відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою і як мати зобов`язана утримувати свою дитину, колегія суддів дійшла до висновку про стягнення з відповідачки аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 березня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття на користь законного представника дитини.
Оскільки на момент розгляду справи діти позбавлені батьківського піклування і триває процес їх влаштування, відповідно до ч. 3 ст. 193 СК України, якщо дитина перебуває у державному закладі або під опікою органу опіки, аліменти, присуджені з батьків, можуть бути перераховані на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України або на рахунок установи/опікуна, де дитина перебуває.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню і з ухваленням нового рішення відповідно до ст. 376 ЦПК України, яким позов Органу опіки та піклування в особі Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області слід задовольнити із вищезазначених підстав.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 141 ЦПК України).
З урахуванням вищенаведеного з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції у сумі 6 056 гривень (2422,40+3633,60).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування в особі Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області - задовольнити.
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2025 року - скасувати.
Позов Органу опіки та піклування в особі Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей» ДОБРЕ ВДОМА «ДОР», про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно її малолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання її малолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з усіх видів заробітку, починаючи з 11 березня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття на користь законного представника дитини.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 6 056 гривен.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені “11” березня 2026 року.
Повний текст постанови складено “12 ”березня 2026 року.

Головуючий: 
Судді: