УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №282/66/26 Головуючий у 1-й інст. Вальчук В. В. 
Номер провадження №33/4805/630/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Кузнецов Д. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Кузнецов Д.В., за участі ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любарського районного суду Житомирської області від 28 січня 2026 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Любарського районного суду Житомирської області від 28 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 19 січня 2026 року о 10 годині 45 хвилин по вул.Кантимирівська в селі Старий Любар Житомирського району, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем марки VOLVO V50 реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора «Драгер Алкотест 6810», результат 0,78 проміле.
19 січня 2026 року о 02 годині 10 хвилин по вул.Перемоги в селі Громада Житомирського району, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем марки VOLVO V50 реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора «Драгер Алкотест 6810», результат 1,66 проміле.
Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що не роз`яснено права та обов`язки, передбачені законодавством, внаслідок чого він був позбавлений можливості скористатися юридичною допомогою захисника, відсутня причина зупинки, свідки для проведення огляду не залучалися, після увімкнення приладу «Драгер» не було показано чи готовий він для експлуатації, освідування відбулось при низьких температурних показниках, після проходження огляду ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду, між тим, в порушення вимог Інструкції працівниками поліції не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, від керування транспортним засобом не відсторонявся. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п.2.9а ПДР, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає положенням статей 283, 284 КУпАП.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №569674 від 19.01.2026 вбачається, що 19 січня 2026 року о 02 годині 10 хвилин по вул.Перемоги в селі Громада Житомирського району, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем марки VOLVO V50 реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора «Драгер Алкотест 6810», результат 1,66 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).
Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №569835 від 19.01.2026 вбачається, що 19 січня 2026 року о 10 годині 45 хвилин по вул.Кантимирівська в селі Старий Любар Житомирського району, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем марки VOLVO V50 реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора «Драгер Алкотест 6810», результат 0,78 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.28).
За змістом п.2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до п.6 І-го розділу Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).
Відповідно до п.7 І-го Розділу Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. Матеріали обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.9а Правил дорожнього руху України, крім вищевказаного протоколів про адміністративне правопорушення, підтверджується: рапортом поліцейського СРПП ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області Гончарука В. (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4, 30); тестом №1308 від 19.01.2026 технічного засобу «Drager Alcotest 6810», результат огляду 1,66% проміле (а.с.5); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (а.с.6, 31); розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок інформування застосування спеціального технічного засобу (а.с.8, 33); розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом (а.с.9, 32); копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатору Alcotest 6810 (а.с.10); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6531216 від 19.01.2026 про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП (а.с.29); тестом №1310 від 19.01.2026 технічного засобу «Drager Alcotest 6810», результат огляду 0,78 % проміле (а.с.30а); наявними в матеріалах справи відеозаписами (а.с.11, 36).
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені і зібрані у визначеному процесуальним законом порядку.
З приводу апеляційних доводів про відсутність в матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом 19.01.2026 о 10 год. 45 хв., апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами, зокрема, наявними у матеріалах справи відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції. 
Так, з матеріалів справи та відеозапису щодо епізоду за 19.01.2026 о 10 год. 45 хв. вбачається, що після зупинки транспортного засобу працівники поліції підходять до автомобіля VOLVO V50 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з місця якого виходить водій ОСОБА_1 , особу якого було встановлено пізніше. Автомобіль зупинився і знаходився із включеним світлом фар. Водій одразу повідомив, що сьогодні відносно нього був складений протокол за ст.130 КУпАП, він їде в поліцію, щоб отримати копію. Погоджується з працівниками поліції, що на авто є технічна несправність у вигляді відсутності дзеркала заднього виду. В ході спілкування поліцейські повідомили про наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різких запах алкоголю з порожнини рота. Погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат якого склав 0,78%проміле, з яким водій погодився. Працівники поліції роз`яснили права, передбачені законодавством, а також повідомили про складення адміністративних матеріалів за ч.1 ст.130 КУпАП. Після складання матеріалів ознайомили водія. В ході всього спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факту керування транспортним засобом. 
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, який опосередковано узгоджується із наданими відеозаписами, а доводи скаржника у цій частині суд вважає необґрунтованими та розцінює як намагання уникнути притягнення до адміністративної відповідальності. Як видно із відеозаписів працівники поліції після зупинки підходять до транспортного засобу, який зупинявся 19.01.2026 о 10 год. 45 хв. ще з включеним світлом фар, що вказує на щойний рух автомобіля. В ході спілкування з працівниками поліції  ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факт нещодавнього керування транспортним засобом, навпаки зазначав, що їду в поліцію для отримання копії протоколу. 
За вказаних обставин, апеляційний суд вважає доведеним поза розумним сумнівом факт керування  ОСОБА_1  на момент його зупинки працівниками поліції 19.01.2026 о 10 год. 45 хв. транспортним засобом автомобілем VOLVO V50 реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Що стосується доводів апелянта про безпідставність причини зупинки транспортного засобу 19.01.2026 о 02 год. 10 хв., то вони не заслуговують на увагу з наступних підстав.
Указом Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні з 24.02.2022 року введено воєнний стан. При введенні воєнного стану, застосовуються такі заходи правового режиму воєнного стану як комендантська година. Комендантська година (заборонений час) це заборона військовою адміністрацією в певний час доби і на певний час перебувати на вулицях та в громадських місцях мешканцям населеного пункту, де встановлено Президентом України воєнний стан.
Контроль дотримання комендантської години мешканцями населеного пункту покладається військовим комендантом на спеціально виділені для цієї мети комендантські патрулі, до складу яких входять поліцейські Національної поліції України та військовослужбовці ЗС України та можуть залучатися військовослужбовці Національної гвардії України та державної прикордонної служби України.
У разі порушення комендантської години, комендантський патруль та правоохоронці можуть, серед іншого, зупиняти транспорт, перевіряти у громадян, у тому числі водіїв, документи, а в разі потреби, проводити огляд транспортних засобів, особистих речей та багажу. При цьому відсутність в законі прямої відповідальності за порушення комендантської години не звільняє осіб від обов`язку її дотримання та не позбавляє уповноважених державою осіб права на вжиття превентивних заходів щодо зупинки водія та перевірки документів, огляду авто та виявлення інших правопорушень і складання адмін.матеріалів.
Як встановлено з протоколу та відеозапису ОСОБА_1 керував транспортним засобом та рухався на ньому під час комендантської години після 24:00 години, біля 02:10 години ночі, тому у працівників поліції були обґрунтовані підстави для зупинки транспортного засобу, та перевірки документів у водія, встановлення особи та причини порушення комендантської години, в ході чого у водія і були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, на підставі чого було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», результат огляду склав 1,66%проміле, із чим водій погодився. 
Що стосується причин зупинки 19.01.2026 о 10 год. 45 хв., апеляційний суд зазначає наступне. 
Статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлений виключний перелік підстав для зупинки працівниками поліції транспортного засобу, який навіть в умовах дії воєнного стану не може бути розширений.
Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
За змістом п. 2,3 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 №1456, поліцейський в період воєнного стану має право здійснювати зупинку та перевірку транспортних засобів, а також вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.
Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння чи в іншому неадекватному стані, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
З огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху України, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки.
За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України. Тоді як згідно пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції зупиняти транспортний засіб, перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів та вимагати пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції кореспондується із обов`язками водія, передбаченими вказаними Правилами дорожнього руху.
Водночас, керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.
Таким чином, працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з дотриманням вимог «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», захисником не доведено наявності порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства щодо зупинки транспортного засобу, тому доводи апелянта, про те, що у працівників поліції не було законних підстав для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 є неспроможними.
Крім того, після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 19.01.2026 о 10 год. 45 хв. працівники поліції повідомили про причину зупинки – про відсутнє праве дзеркало заднього виду, що стало підставою для винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП за порушення п.31.1 ПДР України. 
Судом відхиляються доводи апелянта щодо не роз`яснення прав ОСОБА_1 , передбачених КУпАП та Конституцією України, оскільки з матеріалів справи та відеозапису вбачається, що працівники поліції роз`яснили права, передбачені законодавством (диск 1 файл export-sn27s час на відео 02 год. 41 хв., диск 2 файл export-f6jq8 час на відео 10 год. 54 хв.). Будь-яких обмежень в процесуальних правах водія під час складання протоколу з боку працівників поліції судом не встановлено та може бути компенсовано особою в ході судового розгляду справи, оскільки саме на даному етапі проводиться розгляд справи по суті та можуть бути в повному обсязі реалізовані права, передбачені статтею 268 КУпАП. Як під час складання протоколу, так і в ході судового розгляду водію в повному обсязі було забезпечено реалізацію всіх прав, передбачених ст.268 КУпАП, та жодних істотних обмежень його процесуальних прав не допущено.
Доводи апелянта про неповідомлення з боку працівників поліції в ході складання адміністративних матеріалів про дату та час щодо розгляду справи не є компетенцією поліцейських. Апеляційній суд зауважує, що в ході розгляду справи судом першої інстанції вживалася заходи для повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи відносно нього, а тому порушення його прав не встановлене. 
Доводи ОСОБА_1 щодо проведення огляду із обов`язковим залученням двох свідків, суд вважає помилковими, оскільки вони не відповідають вимогам ст. 266 КУпАП, згідно якої під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Системний аналіз положень статті 266 КУпАП та, зокрема, частини 2 цієї статті, до якої останніми змінами від 16.02.2021 року спеціально були внесені зміни, які дозволяють працівникам поліції при наявності засобів технічної відеофіксації проводити огляд водія без залучення свідків, що так само в собі включає фіксування можливої відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому залучення свідків для проходження огляду на місці або відмови від його проходження в такому випадку статтею 266 КУпАП не передбачається.
Натомість присутність свідків під час огляду обов`язкова лише у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису під час проведення огляду осіб. Водночас до протоколу про адміністративне правопорушення долучений відеозапис всієї події та проходження огляду ОСОБА_1 двічі 19.01.2026 о 02 год. 30 хв. та о 10 год. 50 хв. на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», за результатами якого встановлений стан сп`яніння 1,66 та 0,78 % проміле відповідно. Вказані відеозаписи є належними та допустимими доказом, дослідженими під час судового розгляду.
Доводи апелянта щодо використання спеціального приладу «Драгер» при проведенні освідування ОСОБА_1 проводилося при низьких температурних показниках (-20С та -23С) не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідно до технічних параметрів робочих умов, з якими можна ознайомитися у відкритих джерелах інформації, під час експлуатації приладу «Drager Alcotest 6810» встановлена допустима температура від -10 до +50°С. Даних про те, що прилад «Drager Alcotest 6810» застосовувався при нижчій, або вищій температурі, ніж передбачено інструкцією, суду не надано, враховуючи, що ОСОБА_1 двічі проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння в службовому авто працівників поліції. Крім того не надано переконливих доказів того, що проведення вимірювання за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810» при нижчих температурах саме збільшує показники проміле у видихаємому повітрі, або іншим чином впливає на достовірність результатів огляду особи.
Перед проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції було проведено контрольний забір повітря, після якого ОСОБА_1 було показано екран приладу «Драгер» та повідомлено про відсутність алкоголю в приладі, тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними. 
Доводи апелянта про його незгоду з результатами огляду спростовуються відеозаписами подій, згідно яких ОСОБА_1 після проходження огляду 19.01.2026 о 02 год. 30 хв. та о 10 год. 50 хв. за допомогою газоаналізатору «Драгер» погодився з результатами огляду 1,66 та 0,78%проміле (диск 1 файл export-sn27s час на відео 02 год. 31 хв., диск 2 файл export-3fo0w час на відео 10 год. 52 хв.), на проходженні медичного огляду в найближчому закладі охорони здоров`я не наполягав. 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, а відтак, на думку сторони апелянта, виключається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, судом не може бути прийнято до уваги, оскільки вказане не є підставою для визнання огляду недійсним відповідно до ст.266 КУпАП та ніяким чином не спростовує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, згідно відеозаписів події вбачається, що працівники поліції роз`яснили водію про відсторонення від керування транспортним засобом та повідомили, що подальший рух заборонено. 
Наведені апелянтом доводи не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], §41.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любарського районного суду Житомирської області від 28 січня 2026 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: