ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 215/8409/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року (суддя Ремез К.І.) в справі № 215/8409/25 за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про встановлення наявності компетенції, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Криворізької міської ради про встановлення наявності компетенції (повноважень) при отриманні заяви від 27 серпня 2025 року вх.265 створювати штучні перешкоди для проведення службової перевірки дій посадових осіб і надання правової оцінки цим діям; визнання такі перешкоди протиправною бездіяльністю, а таку процедуру протиправною діяльністю; зобов`язання надати правову оцінку і тлумачити додаток №2 не поясненнями позначки (*) постанови КМУ від 17 серпня 1998 року №1303, а правовим порядком ст. 3, 22, 28, 49, 92 Конституції України.
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2025 року позовна заява передана на розгляд Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу, направити справу до суду за територіальною підсудністю згідно з частиною восьмою статті 29 КАС України.
Вважає неправильним висновок суду першої інстанції, що відповідач не є суб`єктом владних повноважень.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.
Встановивши, що позивач у цій справі не є суб`єктом владних повноважень, суд першої інстанції вважав, що позивач не наділена адміністративною процесуальною дієздатністю на пред`явлення позову щодо визнання наявності чи відсутність компетенції (повноважень) у відповідача.
Пославшись на висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №705/748/17, від 13 березня 2019 року у справі №820/3713/17 та від 12 червня 2019 року у справі №9901/70/19, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №800/566/17, від 10.07.2018 у справі №825/1808/17, від 05.07.2019 у справі № 802/833/17-а, від 18.03.2020 у справі №461/10234/15-а, від 26.05.2020 у справі №808/4327/15, від 29.04.2020 у справі №160/1106/19, від 07.10.2020 у справі №320/1360/19, від 23.02.2021 у справі №808/1259/18, від 18.11.2021 у справі №280/9295/20, відповідно до яких під компетенційними спорами розуміються спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень, а особливістю таких спорів є те, що сторонами у них як позивачем, так і відповідачем, є суб`єкти владних повноважень, тобто позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію, або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою, суд першої інстанції дійшов висновку, що спір між позивачем та відповідачем у цій справі про встановлення наявності компетенції не є компетенційним, можливість його вирішення адміністративним судом КАС України не передбачена.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції відмовив у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України, оскільки розгляд спору, з урахуванням предмету і суб`єктного складу перебуває поза межами не лише юрисдикції адміністративних судів, а й не належить до юрисдикції жодного іншого суду.
Суд визнає приведені висновки не в повній мірі обґрунтованими, з огляду на наступне.
Як вказано вище, предметом цього позову, заявленого ОСОБА_1 за правилами адміністративного судочинства до Криворізької міської ради, є встановлення наявності компетенції (повноважень) при отриманні заяви від 27 серпня 2025 року вх.265 створювати штучні перешкоди для проведення службової перевірки дій посадових осіб і надання правової оцінки цим діям; визнання такі перешкоди протиправною бездіяльністю, а таку процедуру протиправною діяльністю; зобов`язання надати правову оцінку і тлумачити додаток №2 не поясненнями позначки (*) постанови КМУ від 17 серпня 1998 року №1303, а правовим порядком ст. 3, 22, 28, 49, 92 Конституції України.
Виходячи із змісту позовних вимог ОСОБА_1 , позивачем заявлено не тільки вимоги про встановлення наявності компетенції (повноважень), а й про оскарження бездіяльності відповідача – міської ради, органу місцевого самоврядування, та зобов`язання вчинити певні дії.
За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. 
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції не врахував, що крім компетенційного спору, позивачем заявлені вимоги про оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання такого суб`єкта вчинити певні дії, які в силу приписів пункту 1 частини першої статті 19 КАС України належать до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Враховуючи, що частина позовних вимог ОСОБА_1 , заявлених в межах цієї справи, є вимогами фізичної особи до суб`єкта владних повноважень щодо оскарження його бездіяльності, висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі з підстав, що усі позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, є передчасним.
Апеляційна скарга судом задовольняється частково, адже вимоги апелянта про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції за територіальною підсудністю згідно з частиною восьмою статті 29 КАС України є безпідставними.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції при постановленні ухвали неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року в справі № 215/8409/25 задовольнити частково.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року в справі № 215/8409/25 за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про встановлення наявності компетенції скасувати.
Направити справу № 215/8409/25 для продовження розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 16 березня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 16 березня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов