н\п 2/490/364/2026 Справа № 489/3526/25

Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2026 року м.Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Гуденко О.А., за участю секретаря Могила Д.І., без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Південна ліфтова компанія" про стягнення заборгованості за договором та моральної шкоди ,-
В С Т А Н О В И В:
В травні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ "Південна ліфтова компанія" про стягнення заборгованостіза договором та моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідно до умов договору повинен був на своєму автомобілі чергувати в ТОВ "Південна ліфтова компанія" одну добу через три доби. В його обов`язки входило возити чергову групу підприємства на виклики. Відповідач повинен був сплачувати виногороду за одне чергування у розмірі 1150 грн, вказує, що 8 змін надав відповідачу послуги з перевезення ремонтної бригади.
25 лютого 2022 року, у зв`язку з вторгненням Росії на територію України та початком бойових дій і оголошенням воєнного стану, всі водії були звільнені, в тому числі і ті, що працювали за цивільно-правовими угодами.Але з позивачем не було проведено розрахунку за виконану роботу. Неодноразово звертався до директора ОСОБА_2 , який обіцяв виплатити кошти , а бухгалтер компанії відмовилась це робити.
Просить суд стягнути з ТОВ "Південна ліфтова компанія" заборгованість за договором у сумі 9200 грн. та моральну шкоду у розмірі 20000 грн.
Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 02.06.2025 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання .
Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 19.01.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку - шляхом направлення судової повістки, а також оголошенням на сайті суду. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутність не надходило.
У зв`язку з неявкою позивача, відповідача, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положеннямст. ст.279,280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Суд дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до наступних висновків.
До матеріалів справи додано договір цивільно-правового характеру від 25.01.2022 року, в якому зазначено, що ТОВ "Південна Ліфтова Компанія", надалі - Замовник, в особі директора Завійського Юрія Миколайовича, що діє на підставі Статуту, з однієї сторони, і громадянин ОСОБА_1 було укладено договір про наступне:
Відповідно до п.1.1. Договору, замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконати такі роботи, а саме: перевезення персоналу, обладнання та інші перевезення пов`язані із ТОВ "Південна Ліфтова Компанія", власним автомобільним транспортом згідно графіку розроблених Замовником.
Відповідно до п.2.1. Договору, за виконану роботу Замовник сплачує Виконавцеві винагороду, яка визначається у розмірі 1150 грн. за зміну.
Відповідно до п.2.2. Договору, оплата виконується за відпрацьовані зміни першого числа наступного місяця але не пізніше 7 днів.
Відповідно до п.3.1. Договору, сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов`язаньь згідно з чинним законодавством.
Відповідно до п.6.1. Договору, термінї дії договору з моменту його підписання і до 31 грудня 2022 року.
До матеріалів справи долучено відповідь ГУНП в Миколаївській області Миколаївського районного управління поліції, відділення № 2, в якій повідомлено, що під час проведення перевірки на підставі поданої заяви ОСОБА_1 встановлено, що відносини, які виникли між ОСОБА_1 та ТОВ "Південна ліфтова компанія" носять характер цивільно-правових, які підлягають вирішенню у цивільному суді.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із вказаними нормами цивільного закону обов?язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У статті 55 Конституції України вказано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Стаття 903 ЦК України визначає, що у разі встановлення у договорі надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості .
Також, відповідач не надав доказів на спростування заявлених позовних вимог та не скористався своїм правом надати суду відзив на позовну заяву, у відповідності дост. 178ЦПК України.
Таким чином,оскільки, відповідач порушив договірні зобов`язання за договором від 25 січня 2022 року, суд вважає, що заявлений позов слід задовольнити, а з відповідача ТОВ "Південна ліфтова компанія" на користь позивача слід стягнути 9200 грн. 
Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди з ТОВ «Південна ліфтова компанія» на користь позивача суд зазначає таке.
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Як виснував Верховний Суд у Постанові ВП ВС від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц , тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (див. ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 61-28299св18), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2022 року у справі № 569/20510/19 (провадження № 61-13787св20).
Як виснував Верховний Суд у Постанові ОП КЦС ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20, у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування.
Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. 
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. 
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
При визначенні грошової компенсації моральної шкоди, з урахуванням засад розумності та справедливості, характеру правопорушення, глибини душевних страждань,суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню 2 000 грн як грошової компенсації моральної шкоди з відповідача, як відповідальної особи за неналежне виконання умов договору.
Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 81, 263, 265, 272, 273 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 79, 83, 116, 117 КЗпП України, Закон України „Про оплату праці" суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ТОВ "Південна ліфтова компанія" про стягнення заборгованості за договором та моральної шкоди  - задовольнити частково.
Стягнути з ТОВ "Південна ліфтова компанія" на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі 9200 грн. та 2000 грн в рахунок компенсації моральної шкоди .
Стягнути з ТОВ "Південна ліфтова компанія" на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О.А. Гуденко