10.03.2026 
Справа №639/1545/26
Провадження № 1-КП/639/235/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2026 року м. Харків
Новобаварський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/1545/26 (в ЄРДР №62026170020004187 від 17.02.2026) за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубровка Унечського району Брянської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не маючого судимості, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, який на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення перебував на посаді старшого кулеметника (бронеавтомобіля) 1 відділення протитанкових керованих ракет взводу протитанкових керованих ракет роти вогневої підтримки 2 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, 

сторони кримінального провадження:
прокурор – ОСОБА_4 ,
обвинувачений – ОСОБА_3 ,
захисник – адвокат ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним
24 грудня 2025 року, о 11 годині 25 хвилин, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, перебуваючи на посаді старшого кулеметника (бронеавтомобіля) 1 відділення протитанкових керованих ракет взводу протитанкових керованих ракет роти вогневої підтримки 2 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, знаходячись в пункті тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 НГУ по АДРЕСА_3 , заслухавши бойове розпорядження т.в.о. командира НОМЕР_2 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ від 24.12.2025 №12/2068, який полягав: «З метою виконання бойових (спеціальних) завдань у складі 9 АК ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з 12.00 24.12.2025 здійснити переміщення особового складу в зону виконання бойових завдань та до 18.00 24.12.2025 зосередитись в районі СЕРГІЇВКА (Донецька область), в термін до 06.00 25.12.2025 здійснити відновлення ВП «ЛОФТ» та ВП «ІГОР» з метою недопущення прориву противника в глибину оборони бригади», в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України , «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 28-32, 37, 16, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати зазначене бойовий наказ - розпорядження від 24.12.2025 №12/2068, який був виданий уповноваженою особою, у межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку його віддання, а також ґрунтувався на законі, за змістом не суперечив чинному законодавству та не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина, чим підірвав боєготовність та боєздатність військової частини НОМЕР_1 НГУ.

ІІ. Позиція обвинуваченого  щодо пред`явленого обвинувачення 
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, як скоїв його при вищезазначених обставинах, він не оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті. Зокрема, ОСОБА_3 показав суду, що 24 грудня 2025 року його, разом з іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 НГУ, вивезли у місце тимчасової дислокації, видали зброю та оголосили бойове розпорядження за змістом якого вони повинні були здійснити марш у Донецьку область у зону бойових дій, від виконання якого він відмовився через недбайливе ставлення командуванням до особового складу та введення в оману при виконанні попереднього бойового розпорядження.
Свої дії ОСОБА_3 піддав критичній оцінці, висловив жаль щодо скоєного, зазначивши про готовність нести покарання. 

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Обвинувачений ОСОБА_3 вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. 
Цю позицію також висловили прокурор та захисник.
Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, а також, що він не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, що характеризують особу ОСОБА_3 , а також матеріалів кримінального провадження щодо наявних речових доказів.

ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченим ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України), є доведеною. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, мотиви суду при призначенні покарання
Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3  встановлено, що він не має судимості; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; розлучений; проходив військову службу за призовом під час мобілізації з липня 2025 року, має статус учасника бойових дій; має місце реєстрації та постійне місце проживання. 
Згідно довідки Медичного центру «Нові Санжари» НГУ №1664 ОСОБА_3 має такі захворювання, пов`язане з проходженням військової служби, зокрема хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість із втратою слуху на парве вухо 50дБ, ліве вухо 47,5дБ. Ангіопатія сітківки за змішаним типом обох очей. 
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.
Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено. 
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами; враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним тяжким злочином; кількість епізодів злочинної діяльності – один; відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини; особу винного; обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.
При цьому суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових злочинів та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченого є неможливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, яке має бути призначене у розмірі нижньої межі санкції ч. 4 ст. 402 КК України, що буде необхідним та достатнім. 
Підстав застосування положень статті 69 КК України, і тим більше статті 75 цього Кодексу, судом не встановлено.
Роблячи такі висновки суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 11 липня 2023 року по справі № 726/78/23, від 05 вересня 2024 року по справі № 552/4832/22, від 27 березня 2025 року по справі № 953/3196/23 тощо, за змістом яких: відсутність належного реагування держави, зокрема суду під час призначення покарання за вчинення військовослужбовцями кримінальних правопорушень проти встановленого порядку несення військової служби під час збройної агресії та повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію України, нівелює визначену статями 50, 65 КК України мету призначення покарання і може призвести до збільшення рівня злочинності у військах, зниження рівня дисципліни та підриву боєготовності військових підрозділів, неспроможності забезпечення командуванням військових частин належного виконання завдань з оборони держави, захисту незалежності й територіальної цілісності України, що призводить до порушення прав та інтересів суспільства і держави в цілому.

VІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Визначаючи відповідно до п. 2 ч. 4 ст. ст. 374 КПК України початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_3 , суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в п.п. 46, 47 Рішення по справі «Руслан Яковенко проти України» (заява №5425/11, статус остаточного – 04.09.2015), згідно якої відлік строку відбування покарання особою, засудженою судом першої інстанції, тоді як вирок не набрав законної сили, розпочинається після ухвалення вироку, адже особа вважається такою, що засуджена компетентним судом, а попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції. 
Водночас, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, необхідно зарахувати у строк покарання ОСОБА_3 строк його попереднього ув`язнення (тримання під вартою) по даному кримінальному провадженню з 08.01.2026. 
Крім того, враховуючи положення абз. 12 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, та з метою забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити без змін запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3  у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, 

у х в а л и в :

ОСОБА_3  визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання  ОСОБА_3 рахувати з дня ухвалення вироку – з 10.03.2026.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання  ОСОБА_3 строк його тримання під вартою з 08.01.2026 по 09.03.2026 включно, з розрахунку день за день. 
Речові докази по кримінальному провадженню: CD-R диск «Verbatium 700mb, на якому міститься відеозапис доведення бойового наказу військовослужбовцям ВЧ НОМЕР_1 НГУ (до суду не надано), - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання обвинуваченого  ОСОБА_3 під вартою залишити без змін. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Новобаварський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору. 
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1