Справа № 489/5157/25 
Провадження № 2/489/259/26

РІШЕННЯ
Іменем України

22 квітня 2026 року м. Миколаїв 
Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого – судді Костюченка Г.С.,
із секретарем судового засідання – Козловською А.В.,
за участі позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Інгульського районного суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,
В С Т А Н О В И В:
В липні 2025 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Мирончук Н.В. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа – Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, яким просить встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер – ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу в період з початку 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Подана до суду позовна заява обґрунтована тим, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . 
В кінці 2016 року ОСОБА_1 стала зустрічатися з ОСОБА_3 , а в подальшому він переїхав до неї і вони стали спільно проживати однією родиною без реєстрації шлюбу. 
Для цього ОСОБА_1 за місцем свого проживання та місцем своєї реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 зареєструвала і місце проживання ОСОБА_3 . 
Селище Степове в минулому мало назву Радгоспне (Снігурівський район) у Миколаївській області та було перейменовано на селище Степове, на підставі постанови Верховної Ради України від 19.05.2016 року. 
Довідкою, виданою Червонодолинською сільською радою, від 11.11.2016 року про реєстрацію місця проживання особи, підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Миколаївської області Снігурівський район с. Покровське, був на той час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Отже, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала в АДРЕСА_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем Миколаївської області Снігурівський район с. Покровське.
Позивачка стверджувала що проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обв`язки, мали спільний сімейний бюджет та спільні витрати, фактично виконували права та обов`язки подружжя.
До того, як ОСОБА_1 стала проживати з ОСОБА_3 , вона перебувала з 14.07.2014 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Прізвище її у цьому шлюбі було - ОСОБА_5 .
Відповідно до рішення Баштанського районного суді Миколаївської області, від 24.10.2018 року у справі №488/1153/18-ц шлюбні відносини між сторонами припинені з 2017 року, спільне господарство не ведеться. Примирення неможливе. Позов про розірвання шлюбу задоволено, після розірвання шлюбу за вказаним рішенням суду визначено позивачу дошлюбне прізвище ОСОБА_6 . 
Рішення набрало законної чинності - 26.11.2018 року.
Після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 , у позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 , виданим Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про що було складено актовий запис № 96.
Так склалися обставини, що в Свідоцтві про народження сина ОСОБА_7 не було вказано батьком сина ОСОБА_8 . Однак, у період вагітності цивільної дружини ОСОБА_1 і після народження сина ОСОБА_7 , ОСОБА_3 визнавав себе батьком сина. 
За життя чоловік ОСОБА_3 опікувався сином ОСОБА_7 , займався його вихованням та забезпечував матеріально.
Позивач вказувала, щоОСОБА_3 27.08.2020 уклав контракт та проходив службу у Збройних Силах України, перебуваючи на службі був постійно на зв`язку з позивачем, приїздив у відпустку, підтримував, а також систематично перераховував на банківську карту грошові кошти.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3  помер, перебуваючи на лікуванні після поранення.
Зазначала, що встановлення юридичного факту проживання заявника однією сім`єю з померлим має значення для належного оформлення та одержання в майбутньому виплат грошового забезпечення, встановлення даного факту дозволить реалізувати право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 01.07.2025 відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 03.09.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд по суті.
17.03.2026 позивачка звернулася з клопотанням про доручення доказів, в тому числі просила залучити до матеріалів справи копію рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04.03.2026.
Зазначеним рішенням суд вирішив: Виключити з актового запису про народження №96 від 05 листопада 2019 року на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складеного Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, відомості про батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Внести до актового запису про народження №96 від 05 листопада 2019 року на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складеного Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області такі зміни: змінити прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_10 », по батькові дитини з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 », ім`я, дату та місце народження дитини залишити без змін; батьком дитини замість « ОСОБА_4 » вказати « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України.
Зазначене рішення на час розгляду справи не набрало законної сили.
Третя особа Міністерство оборони України 17.04.2026 подав до суду пояснення на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову.
Позиція щодо позовної заяви обґрунтована тим, що позивачем не надано достатніх доказів щодо проживання позивача з померлим військовослужбовцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
З особової справи солдата ОСОБА_3 , наведеної в якості доказів, а саме з автобіографії написаної та підписаної власноруч, походить що ОСОБА_3 вважав себе таким, що не одружений та такий що немає дітей.
Щодо долучення у якості доказів факту спільного проживання Позивачки із померлим у наслідок поранення ОСОБА_3 , показань свідків, які зазначені в заяві, та спільних фото слід взяти до уваги практику застосування норм чинного законодавства України, яка наведена у постанові Верховного Суду, а саме: …самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. 
Також, в якості доказу до своєї заяви Позивачка додає Акт по факту проживання в с. Новоолександрівка Баштанського району Миколаївської області від 16.05.2022, затверджений старостою Новоолександрівського старостинського округа про ії ( ОСОБА_1 ) спільне проживання з цивільним чоловіком ОСОБА_3 та ведення ними спільного господарства. 
Міністерство оборони України заперечує достатність цього доказу, посилаючись на практику застосування норм чинного законодавства України, яка наведена у постанові Верховного Суду, від 05.04.2019 у справі №387/938/17: …довідка виконавчого комітету Тишківської сільської ради не є достатнім доказом на підтвердження того, позивачка і померлий проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки в розумі статті 3 СК України, а інші докази які б дали можливість зробити висновок, що вони дійсно проживали однією сім`єю на протязі останніх п`яти років до його смерті і були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, позивач до суду не надала. 
Виходячи з цього староста ОСОБА_13 округа не уповноважений встановлювати факти, що мають юридичне значення. Міністерство оборони вважає, що Судом не може бути прийнятий до уваги вищевказаний акт в якості належного доказу, оскільки чинним законодавством України не передбачено, що староста Старостинського округа має повноваження встановлювати такі факти. 
При цьому депутат Інгульскої сільскої ради Бойко А.В. в своєму акті не зазначив(ла) норми чинного законодавства України, на підставі яких цей акт було складено.
В судовому засіданні позивач, повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини, просила задовольнити позовні вимоги.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, причину неявки суду повідомила, зазначала про хворобу. 
27 серпня 2025 на адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи за її відсутності. 
Відповідно до пояснень які викладені в цієї заяві, відповідач категорично заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність факту перебування сина у фактичних шлюбних відносинах з позивачкою.
Треті особи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду.
Суд, заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали цивільної справи, а також з`ясувавши фактичні обставини, які були встановлені Снігурівським районним судом Миколаївської області у справі № 485/1270/25, приходить до таких висновків.
ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 14 липня 2014 року.
Заочним рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2018 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.
ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_9 , про що Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було складено актовий запис від 05 листопада 2019 року № 96 та видано свідоцтво серії НОМЕР_2 , у якому батьками дитини зазначені: батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_1 .
Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04.03.2026 постановлено:
Виключити з актового запису про народження №96 від 05 листопада 2019 року на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складеного Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, відомості про батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Внести до актового запису про народження №96 від 05 листопада 2019 року на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складеного Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області такі зміни: змінити прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_10 », по батькові дитини з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 », ім`я, дату та місце народження дитини залишити без змін; батьком дитини замість « ОСОБА_4 » вказати « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України.
Рішення не набрало законної сили, оскільки на час розгляду справи воно оскаржене та перебуває на розгляді в Миколаївському апеляційному суді.
Разом з тим, суд вважає, що наслідки розгляду зазначеної справи не впливають на суть рішення по даній справі.
28 липня 2020 року ОСОБА_3 підписав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу.
ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 помер.
З лікарського свідоцтва про смерть №1631 та довідки про причину смерті слідує, що ОСОБА_3 загинув внаслідок вибухової травми, ушкодження внаслідок військових дій.
ОСОБА_1 отримала сповіщення про те, що її чоловік стрілець-зенітник зенітного ракетного взводу 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 , під час перебування у лікарняному закладі від отриманих поранень в районі виконання завдань за призначенням, в ході ведення бойових дій в районі н.п.Ямпіль Донецької області.
З довідки від 22 травня 2022 року виконавчого комітету Інгульської сільської ради виданої ОСОБА_1 слідує, що її співмешканця ОСОБА_3 , 2000 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , поховано ІНФОРМАЦІЯ_8 у АДРЕСА_2 .
З листа Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 21 серпня 2025 року №758/01-16 вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкова справа у Першій Миколаївській державній нотаріальній конторі Миколаївської області не заводилась.
З заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 звернулася мати загиблого – ОСОБА_2 .
Приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Пугачова І.В. засвідчила заяву-пояснення ОСОБА_14 . Відповідно до яких, останній зазначає, що ОСОБА_3 є його молодшим братом. ОСОБА_15 та ОСОБА_16 проживали разом як чоловік та жінка. На початку серпня 2019 року ОСОБА_17 народила ОСОБА_12 сина, вони назвали його ОСОБА_7 . По телефону він міг довго розповідати про свого сина. Брат проводив свою відпустку з ОСОБА_18 та сином ОСОБА_7 . Стосовно того, що ОСОБА_7 є його сином, ОСОБА_15 не мав жодного сумніву.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 за місцем свого проживання та місцем своєї реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 зареєструвала і місце проживання ОСОБА_3 . 
Довідкою, виданою Червонодолинською сільською радою, від 11.11.2016 року про реєстрацію місця проживання особи, підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Миколаївської області Снігурівський район с. Покровське, був на той час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Звертаючись до суду з позовом, позивач просить становити факт її проживання та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з початку 2017 року по 03.05.2022, обґрунтовуючи, що встановлення юридичного факту проживання заявника однією сім`єю з померлим має значення для належного оформлення та одержання в майбутньому виплат грошового забезпечення, встановлення даного факту дозволить реалізувати право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.02.1993, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
За приписами ст. 41 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.
Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно ст. 16-1 Закону № 2011-XII (в редакції Закону на час виникнення спірних відносин та який підлягає застосуванню), визначено коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, передбачено, що у випадках, зазначених упідпунктах 1-3пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно доЗакону України"Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Аналогічні норми передбачені в ст. 118-1 Кодексу цивільного захисту.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 не вказує на ту обставину, що перебувала на утриманні померлого та не порушує перед судом питання про встановлення факту перебування на утриманні .
Ст. 16-1 Закону № 2011-XII в редакції станом на час вирішення справи судом (в редакції Закону№ 3515-IX від 09.12.2023) передбачає, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених упідпунктах 1-3пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема, і жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.
Закон № 3515-IXвід 09.12.2023 набрав чинності 29.03.2024, його прикінцеві та перехідні положення передбачають, що цей Закон застосовується до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги.
Отже, Закон № 3515-IX від 09.12.2023 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Згідно ст. 16-3 Закону № 2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168) особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата складання актового запису про смерть, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної упунктах 1-1-2цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених вабзаці першомуцього пункту, не пізніше ніж через три роки після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Матеріали справи не містять даних про те, що позивач, будучи особою, яка включена до переліку тих, хто має право на отримання грошової допомоги згідно з ч. 1 ст. 16-1 Закону № 2011-ХІІ, у встановленому законом порядку зверталася з відповідною заявою.
Уповноваженим органом не приймалося рішення про відмову позивачу у призначення такої допомоги.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин
Так, для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України де визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст. ст. 3, 74 СК України).
Обов`язковою умовою для визнання факту проживання однією сім`єю, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Для встановлення факту проживання однією сім`єю потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.
Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.
Домогосподарством є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.
Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв.
Згідно з абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99 у справі № 1-8/99 за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень п. 6 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ч. ч. 4, 5, ст. 22 «Про міліцію» та ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про пожежну безпеку» (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») вказано, що обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.
Встановлення факту проживання однією сім`єю передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин (спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст. ст. 3, 74 СК України), оскільки самі по собі, наприклад, факти спільної присутності їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між особами є усталені відносини, притаманні сім`ї.
Наведене узгоджуються із правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19), неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 12.12.2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27.02.2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11.12.2019 року у справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24.01.2020 року у справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08.12.2021 року у справі № 531/295/19 (№ 61-3071св21), та інших.
Доказами, на які ОСОБА_1 посилається як на обґрунтування своїх позовних вимог, зокрема, є те, що ОСОБА_3 систематично перераховував на банківську картку грошові кошти.
Разом з тим, до суду надано інформацію про рух коштів по картці/рахунку ОСОБА_3 лише за період з 05.03.2021 по 09.08.2022, інформація щодо переказу коштів не містить жодних відомостей про їх призначення, такі перекази жодним чином не підтверджують факт проживання однією сім`єю.
Той факт, що сповіщеня про смерть ОСОБА_3 було надіслане позивачу ОСОБА_1 , сам по собі не свідчить про те, що особи проживали однією сім`єю.
Також позивач посилається на ту обставину, що факт спільного проживання підтверджується Актом про факт проживання в с. Новоолександрівка Баштанського району Миколаївської області від 16.05.2022, затверджений старостою Новоолександрівського старостинського округа про ії ( ОСОБА_1 ) спільне проживання з цивільним чоловіком ОСОБА_3 та ведення ними спільного господарства. 
Зазначений акт судом оцінюється критично, оскільки не є достатнім доказом на підтвердження того, позивачка і померлий проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки в розумі статті 3 СК України, а інші докази які б дали можливість зробити висновок, що вони дійсно проживали однією сім`єю на протязі останніх п`яти років до його смерті і були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, позивач до суду не надала. 
Виходячи з цього староста ОСОБА_13 округа не уповноважений встановлювати факти, що мають юридичне значення.
Судом не може бути прийнятий до уваги вищевказаний акт в якості належного доказу, оскільки чинним законодавством України не передбачено, що староста Старостинського округа має повноваження встановлювати такі факти. 
При цьому депутат Інгульскої сільскої ради Бойко А.В. в своєму акті не зазначив(ла) норми чинного законодавства України, на підставі яких цей акт було складено.
До військового квитка, виданого на ім`я ОСОБА_3 внесені відомосте про те, що він неодружений, до складу його родини належать його мати ОСОБА_2 , відомостей про позивача військовий квиток не містить.
З особової справи солдата ОСОБА_3 , наведеної в якості доказів, а саме з автобіографії написаної та підписаної власноруч, походить що ОСОБА_3 вважав себе таким, що не одружений та такий що немає дітей.
Щодо долучення у якості доказів факту спільного проживання Позивачки із померлим у наслідок поранення ОСОБА_3 , показань свідків, які зазначені в заяві, та спільних фото слід взяти до уваги практику застосування норм чинного законодавства України, яка наведена у постанові Верховного Суду, а саме: …самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. 
Також дослідженими в справі доказами спростовано твердження позивача про те, що разом з ОСОБА_3 виховувала свого сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Так, позивачка на питання суду чи зверталася вона до суду з заявою про стягнення аліментів з батька дитини ОСОБА_4 , зазначеного у свідоцтві про народження на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повідомила про відсутність таких заяв або позовів.
Натомість судом встановлено, що Наказом судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17.10.2024, справа № 485/2086/24 за заявою ОСОБА_1 постановлено: стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання неповнолітніх дітей – ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ,  ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 08 жовтня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.
Таким чином, позивачка свідомо вводить суд в оману про обставини справи, які є предметом доказування.
Суд наголошує, що відповідно до рішення Баштанського районного суді Миколаївської області, від 24.10.2018 року у справі №488/1153/18-ц, позов про розірвання шлюбу задоволено.
Рішення набрало законної чинності 26.11.2018 року.
Таким чином, позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 до 26.11.2018, що виключає юридичні підстави для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 за період з початку 2017 року до 26.11.2018 року. 
Суд ставиться критично до показів свідка ОСОБА_21 , оскільки він є братом позивача та не надав суду переконливих свідчень про факт, який просить встановити позивач.
Будь-які інші докази на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 в період з 26.11.2018 по день смерті останнього, ОСОБА_1 суду не надала.
У постанові Верховного Суду від 05.02.2020 року у справі № 712/7830/16-ц, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу задоволенню не підлягають, оскільки показання свідків не підтверджують ознак, властивих для проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Також при вирішення справи суд враховує таке.
Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.
Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.
Особа, яка вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, як подружжя загиблого військовослужбовця, така особа повинна довести, що вона перебувала у зареєстрованому в органі державної реєстрації актів цивільного стану шлюбі із загиблим військовослужбовцем, та не одружилася вдруге.
Єдиним, належним і допустимим доказом перебування у зареєстрованому в органі державної реєстрації актів цивільного стану шлюбі є свідоцтво про шлюб.
Встановлення факту спільного проживання заявника із загиблим військовослужбовцем як чоловіка та жінки не дає правових підстав для віднесення заявника до кола осіб, які згідно ст. 16-1 Закону № 2011-XII в редакції, яка розповсюджується на спірні правовідносини, мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.
Тобто, зазначений факт в даному випадку не породжує юридичного наслідку для позивача.
Враховуючи встановлені судом обставини та положення норм законодавства, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не довела обґрунтованості заявлених вимог належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є безпідставними, в їх задоволенні слід відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.
Керуючись ст. ст. 264, 265 ЦПК України, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1  про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.С. Костюченко

Повний текст судового рішення складено 22.04.2026.