ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року	справа № 380/23496/25	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший старт» до Львівської митниці про скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший старт» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці (далі - відповідач), в якому просить :
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості №UA209000/2025/000302/2 від 04.08.2025;
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості №UA209000/2025/000303/2 від 04.08.2025;
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості №UA209000/2025/000390/2 від 18.09.2025. 
Ухвалою від 04.12.2025 відкрите спрощене провадження у справі без виклику сторін.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів Львівська митниця необґрунтовано та безпідставно дійшла висновку, що декларантом або уповноваженою ним особою не було подано документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 Митного кодексу України. Позивач звертає увагу, що усі належно оформлені документи подавалися при декларуванні товарів, перелік поданих документів наведено у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Позивач зазначає, що витребування документів передбачених положенням ч.3 ст. 53 Митного кодексу України можливе у випадку наявності розбіжностей, ознак підробки або відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни. Відповідачем в ході здійснення митних процедур не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення. Вказане свідчить про відсутність у відповідача фактичних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості товарів, а саме коригування митної вартості є необґрунтованим.
Відповідач 15.12.2025 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що під час здійснення митного контролю за митними деклараціями було встановлено ряд невідповідностей. У зв`язку з тим, що документи, надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості, містять розбіжності та достовірно не підтверджують складові митної вартості, декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, відповідно до статті 53 МК України. Декларантом не було надано документів, що містилися у вимозі митного органу. Відтак, заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано відповідачем у зв`язку з тим, що документи, надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності та не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості. У рішеннях про коригування митної вартості зазначено причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, джерело наявної у митного органу інформації стосовно визначеної митної вартості товару та обґрунтування обраного методу визначення митної вартості. Як висновок, митну вартість товару скориговано та визначено за резервним методом визначення митної вартості товарів на підставі інформації, наявної у митного органу. На підставі викладеного відповідач вважає, що посадові особи Львівської митниці діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України, а тому просить відмовити у задоволенні позову.
Наголошує, що митним органом виявлені численні розбіжності у поданих до митного оформлення супровідних документах, які описані у спірних рішеннях про коригування митної вартості. Зазначені розбіжності не дають можливості підтвердити заявлену до митного оформлення ціну товару за першим методом, що стало підставою для прийняття спірних рішень.
15.12.2025 представником позивача до суду подано відповідь на відзив, в якому зокрема вказано, що у позовній заяві зазначено та не спростовано відповідачем те, що декларантом було подано всі наявні документи, визначені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу. На переконання представника, митниця була зобов`язана зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Позивач вказує, що дослідивши надані відповідачем митні декларації, що слугували джерелами інформації для прийняття рішень про коригування митної вартості товарів, наявні розбіжності. Також зауважує, що відповідач повторно посилається на зауваження які слугували причиною для винесення оскаржуваних рішень та звертає увагу суду, що спростування кожного з цих зауважень наведе у позовній заяві. Представником позивача також аргументовано застосування нерелевантної судової практики відповідачем. Отож, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.
Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне. 
Між компанією «Global Trust Project Sp. z o.o.», Польща (Продавець) та ТОВ «Перший Старт», Україна (Покупець) 15.08.2023 року укладено зовнішньоекономічний контракт №1, предметом якого є те, що продавець зобов`язаний поставити і передати у власність транспортні засоби та їх складові частини, а покупець прийняти та розрахуватись за товар.
На виконання вимог зовнішньоекономічного Контракту №1 було здійснено такі поставки:
1. Згідно рахунку-фактури (Інвойсу) №27D/07/2025 від 15.07.2025 р. покупець придбав у продавця товар – вживана вантажівка PEUGEOT EXPERT, загальною вартістю товару 5750,00 EUR (євро).
23.07.2025 товариство з метою митного оформлення вказаного товару подало до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA209180055540U5, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, зокрема на який прийнято оскаржуване рішення.
Декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Рахунок-фактура (iнвойс) №27D/07/2025 від 15.07.2025; декларація про проходження товару від 15.07.2025 №27D/07/2025; Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 18.05.2021; лист про додаткові транспортні витрати б/н від 23.07.2025; Довідка №23/07/2025-31 від 23.07.2025; Додаткова цінова інформація від 23.07.2025; Зовнішньоекономічний контракт №1 від 15.08.2023.
За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала позивачу запит (повідомлення) про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів вимогою додати усі перелічені ст. 53 МК України документи.
У свою чергу, Декларант надіслав повідомлення, в якому просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів.
04.08.2025 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/000302/2, в графі 33 якого було вказано:
«…Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності:
- Поставка товару здійснюється на підставі Договору №1 від 15.08.2023, що укладений між Global Trust Project Sp. z o.o. (Продавець) та ТОВ «ПЕРШИЙ СТАРТ» (Покупець) (надалі – Договір). Пунктом 5.1 Договору передбачено, що оплата за товар по даному контракту здійснюється по передоплаті або після оплати протягом 120 днів на користь Продавця на його банківський рахунок. П.5.2. вказує на те, що платіж здійснюється Покупцем в валюті Євро прямим банківським переводом на рахунок продавця. При цьому, в Фактурі-інвойсі №27D/07/2025 від 15.07.2025 лише відомості щодо «переказу». З огляду на положення Договору та інформацію, наявну в рахунку та фактурі-інвойсі, конкретно умови оплати не визначені жодним документом, у митного органу відсутня можливість здійснити контроль правильності визначення митної вартості товару шляхом перевірки ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, оскільки на момент митного оформлення оплата за оцінюваний товар вже могла бути здійснена. Разом з тим, документів про оплату за оцінюваний товар до митного оформлення не було надано. 
- Пунктом 2.2. Договору передбачено, що такий вважається дійсним з моменту його підписання до 31.12.2024 року. Відповідно до п.7.2.Договору, зміни та доповнення до цього Договору вносяться тільки в письмовій формі. Проте, будь-якого додатку чи доповнення до даного Договору, який б передбачав пролонгацію такого, до митного оформлення надано не було, а відтак, - даний Договір припинив свою дію. 
- Відповідно до заявлених декларантом умов поставки (DAP- UA Городок), витрати на перевезення (фрахт) сплачує продавець, однак, насправді вони сплачуються покупцем, оскільки вартість перевезення (фрахт) включається в загальну ціну товару. Також, відповідно до приписів ч.2 ст.53 МК України, транспортні (перевізні) документи, для підтвердження всіх числових значень митної вартості, подаються у будь-якому разі, незалежно від умов поставки, але до митного контролю жодного із вище перерахованих документів для підтвердження заявлених відомостей щодо вартості перевезення митниці не надано. Разом з тим, до митного контролю надана довідка «Про транспортні витрати» №б/н від 23.07.2025 видана ТОВ Перший Старт яка митним органом до уваги не взята тому, що відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р "Про затвердження форми декларації митної вартості та правил її заповнення", для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури, але до митного контролю жодного із перерахованих документів для підтвердження заявлених відомостей щодо вартості перевезення митниці не надано. 
Таким чином, митницею виявлено розбіжності та відсутність належних відомостей в документа, що підтверджують всі складові митної вартості.
Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ).. Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. 
Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД №25UA204080007389U1 від 24.07.2025, де митна вартість товару визнана митним органом на рівні 13000,00 євро. У зв`язку із однотипними умовами поставки та специфічним товаром коригування по таких критеріях не здійснювалося.
2. Згідно рахунку-фактури (Інвойсу) №26D/07/2025 від 15.07.2025р. покупець придбав у продавця товар – вживана вантажівка OPEL COMBO, загальною вартістю товару 6050,00 EUR (євро).
23.07.2025 товариство з метою митного оформлення вказаного товару подало до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA209180055532U9, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, зокрема на який прийнято оскаржуване рішення.
Декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Рахунок-фактура (iнвойс) №26D/07/2025 від 15.07.2025; декларація про проходження товару №26D/07/2025 від 15.07.2025; Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 04.01.2021; Додаткова цінова інформація від 23.07.2025; Зовнішньоекономічний контракт №1 від 15.08.2023; лист про транспортні витрати б/н від 23.07.2025; Довідка №23/07/2025-30 від 23.07.2025.
За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала позивачу запит (повідомлення) про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів вимогою додати усі перелічені ст. 53 МК України документи.
У свою чергу, Декларант надіслав повідомлення, в якому просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів.
04.08.2025 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/000303/2, в графі 33 якого було вказано:
«…Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності: 
- Поставка товару здійснюється на підставі Договору №1 від 15.08.2023, що укладений між Global Trust Project Sp. z o.o. (Продавець) та ТОВ «ПЕРШИЙ СТАРТ» (Покупець) (надалі – Договір). Пунктом 5.1 Договору передбачено, що оплата за товар по даному контракту здійснюється по передоплаті або після оплати протягом 120 днів на користь Продавця на його банківський рахунок. П.5.2. вказує на те, що платіж здійснюється Покупцем в валюті Євро прямим банківським переводом на рахунок продавця. При цьому, в Фактурі-інвойсі №26D/07/2025 зазначено лише відомості щодо «переказу». З огляду на положення Договору та інформацію, наявну в фактурі-інвойсі, конкретно умови оплати не визначені жодним документом, у митного органу відсутня можливість здійснити контроль правильності визначення митної вартості товару шляхом перевірки ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, оскільки на момент митного оформлення оплата за оцінюваний товар вже могла бути здійснена. Разом з тим, документів про оплату за оцінюваний товар до митного оформлення не було надано. 
- Пунктом 2.2. Договору передбачено, що такий вважається дійсним з моменту його підписання до 31.12.2024 року. Відповідно до п.7.2.Договору, зміни та доповнення до цього Договору вносяться тільки в письмовій формі. Проте, будь-якого додатку чи доповнення до даного Договору, який б передбачав пролонгацію такого, до митного оформлення надано не було, а відтак, - даний Договір припинив свою дію. 
- Відповідно до заявлених декларантом умов поставки (DAP- UA Городок), витрати на перевезення (фрахт) сплачує продавець, однак, насправді вони сплачуються покупцем, оскільки вартість перевезення (фрахт) включається в загальну ціну товару. Також, відповідно до приписів ч.2 ст.53 МК України, транспортні (перевізні) документи, для підтвердження всіх числових значень митної вартості, подаються у будь-якому разі, незалежно від умов поставки, але до митного контролю жодного із вище перерахованих документів для підтвердження заявлених відомостей щодо вартості перевезення митниці не надано. Разом з тим, до митного контролю надана довідка «Про транспортні витрати» №б/н від 23.07.2025 видана ТОВ Перший Старт яка митним органом до уваги не взята тому що відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р "Про затвердження форми декларації митної вартості та правил її заповнення", для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури, але до митного контролю жодного із перерахованих документів для підтвердження заявлених відомостей щодо вартості перевезення митниці не надано. 
Таким чином, митницею виявлено розбіжності та відсутність належних відомостей в документа, що підтверджують всі складові митної вартості; 
… Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. 
Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД №25UA205170018875U4 від 11.07.2025, де митна вартість товару визнана митним органом на рівні 9340,00 євро. 
У зв`язку із однотипними умовами поставки та специфічним товаром коригування по таких критеріях не здійснювалося».
У зв`язку з незгодою із прийнятим рішенням про коригування митної вартості №UA209000/2025/000303/2 від 04.08.2025, позивачем в порядку статті 55 Митного кодексу України була подана Заява №2 від 25.09.2025 року у якій задля скасування оскаржуваного рішення про коригування заявленої митної вартості та повернення (вивільнення) донарахованих коштів позивачем було надано додаткові документи, які підтверджують заявлену митну вартість та відповідні обґрунтування.: Копія Платіжної інструкції №2 від 16.09.2025; Копія Додаткової угоди №3 від 31.12.2024 до зовнішньоекономічного договору №1 від 15.08.2023.
Львівська митниця на заяву №2 від 25.09.2025 у порядку ст. 55 МК України відмовила у скасуванні рішення про коригування митної вартості №UA209000/2025/000303/2 від 04.08.2025, надіславши позивачу лист №7.4-2/15-02/13/24716 від 01.10.2025.
3. Згідно рахунку-фактури (Інвойсу) №24D/08/2025 від 26.08.2025 р. покупець придбав у продавця товар – вживана вантажівка Mercedes-Benz Sprinter, загальною вартістю товару 15600,00 EUR (євро).
12.09.2025 товариство з метою митного оформлення вказаного товару подало до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA209180070781U2, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, зокрема на який прийнято оскаржуване рішення.
Декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Рахунок-фактура (iнвойс) №24D/08/2025 від 26.08.2025; декларація про проходження товару №24D/08/2025 від 26.08.2025; Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 08.07.2021; Зовнішньоекономічний контракт №1 від 15.08.2023; Доповнення до зовнішньоекономічного договору №3 від 31.12.2024; Доповнення до зовнішньоекономічного договору №4 від 26.08.2025; Довідка №2025-28952 від 02.09.2025; Інформація щодо року виготовлення від 12.09.2025.
За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала позивачу запит (повідомлення) про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів вимогою додати усі перелічені ст. 53 МК України документи.
У свою чергу, Декларант надіслав повідомлення, в якому просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів.
18.09.2025 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/000390/2, в графі 33 якого було вказано:
«…Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності: 
- Поставка оцінюваного товару здійснюється на підставі Контракту купівлі-продажу №1 від 15.08.2023, укладеного між ТОВ "ПЕРШИЙ СТАРТ" та Компанією «Global Trust Project Sp. z o.o.». Пунктом 5.1 Контракту передбачено, що оплата за товар по даному контракту здійснюється по передоплаті або після оплати протягом 120 днів на користь Продавця на його банківський рахунок. П.5.2. вказує на те, що платіж здійснюється Покупцем в валюті Євро прямим банківським переводом на рахунок продавця. Однак, у Фактурі-інвойсі №24D/08/2025 від 26.08.2025 зазначено лише відомості щодо «переказу». З огляду на положення Договору та інформацію, наявну у фактурі-інвойсі, конкретно умови оплати не визначені жодним документом, у митного органу відсутня можливість здійснити контроль правильності визначення митної вартості товару шляхом перевірки ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, оскільки на момент митного оформлення оплата за оцінюваний товар вже могла бути здійснена. Разом з тим, документів про оплату за оцінюваний товар до митного оформлення не було надано. 
- Пунктом 2.2. Договору передбачено, що такий вважається дійсним з моменту його підписання до 31.12.2024 року. Відповідно до п.7.2.Договору, зміни та доповнення до цього Договору вносяться тільки в письмовій формі. Проте, будь-якого додатку чи доповнення до даного Договору, який б передбачав пролонгацію такого, до митного оформлення надано не було, а відтак, даний Договір припинив свою дію. 
Таким чином, митницею виявлено розбіжності та відсутність належних відомостей в документа, що підтверджують всі складові митної вартості.
Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. 
Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД №25UA205170026195U7 від 17.09.2025, де митна вартість визнана митним органом на рівні 20 000 ЄВРО. 
Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось».
Також у зв`язку з незгодою із прийнятим рішенням про коригування митної вартості №UA209000/2025/000390/2 від 18.09.2025, позивачем в порядку статті 55 Митного кодексу України була подана Заява №3 від 16.10.2025 року у якій задля скасування оскаржуваного рішення про коригування заявленої митної вартості та повернення (вивільнення) донарахованих коштів позивачем було надано додаткові документи, які підтверджують заявлену митну вартість та відповідні обґрунтування.: Копія Платіжної інструкції №12 від 03.10.2025; Копія Додаткової угоди №3 від 31.12.2024 до зовнішньоекономічного договору №1 від 15.08.2023.
Львівська митниця на заяву №2 від 25.09.2025 у порядку ст. 55 МК України відмовила у скасуванні рішення про коригування митної вартості №UA209000/2025/000303/2 від 04.08.2025, надіславши позивачу лист №7.4-2./15-02/13/27242 від 30.10.2025.
Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач з спірними рішеннями про коригування митної вартості товарів та карткою відмови не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що суперечить поданим декларантом документам та нормам чинного законодавства, а тому звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.
Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Митний кодекс України (далі – МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Частиною 1 ст. 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).
Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом подання за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 Митного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні.
Слід зауважити, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові по справі №826/17509/16 від 09.02.2021.
Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи, закріплені приписами п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.1 ст.58 МК України, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. 
Основний метод, не застосовується в конкретних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до ч. 2 МК України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.
Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.
За правилами ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Тобто, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
За змістом ст. 53 МК України законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Вказане узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Судом встановлено, що при митному оформленні товару позивач надав наявні у нього документи, що визначені ч. 2 ст. 53 МК України, та зазначені судом вище.
Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Також, згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Необхідно зазначити, що витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі №821/1050/17.
Суд зазначає, що згідно протоколу обробки електронних документів №33740, №34573а відповідачем витребувані додаткові документи, проте жодних зазначень про наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відповідний протокол не містить.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Як встановлено судом, позивачем при митному оформленні товару та на вимогу митного органу надано пакет документів, які містили числові показники ціни товару.
Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм згаданого Кодексу.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 згаданого Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 згаданого Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 згаданого Кодексу.
Частиною другою статті 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2)наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17, згідно з яким декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Щодо зазначених відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/000302/2 від 04.08.2025 порушень, суд зазначає наступне.
Стосовно твердження митного органу про неподання до митного оформлення документів про оплату за оцінюваний товар.
З цього приводу суд зазначає, що умови оплати визначені саме пунктом 5.1 зовнішньоекономічного договору №1 від 15.08.2023: Оплата за товар по даному контракту здійснюється по передплаті або післяплаті протягом 120 днів на користь Продавця на його банківський рахунок.
Зважаючи на це, ТОВ «Перший старт» здійснили оплату товару – вантажного автомобіля PEUGEOT EXPERT – 18 вересня 2025 року. Вказане підтверджується платіжною інструкцією №5 від 18.09.2025 про оплату товару за рахунком-фактурою №27D/07/2025 від 15.07.2025 на суму 5750 Євро, яку позивачем було долучено до позовної заяви.
Суд звертає увагу, що в постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 815/329/17, Верховний Суд зазначив, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року по справі № 420/18880/21.
В постанові від 11 червня 2019 року по справі № 813/1755/17 Верховний Суд зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Щодо твердження митниці про припинення дії договору, суд зазначає наступне: 
З обставин справи вбачається, що 31.12.2024 компанія Global Trust Project sp. z. o. o. та ТОВ «Перший Старт» уклали Додаткову угоду №3 до зовнішньоекономічного договору №1 від 15.08.2023, відповідно до якої сторони вирішили замінити п. 2.2. контракту: Контракт вважається дійсним з моменту його підписання до 31.12.2026.
Крім цього, суд наголошує, що дане зауваження не було зазначене у Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209180/2025/001037. Більше того, після винесення рішення про коригування митної вартості товарів, на його виконання декларантом у порядку статті 55 Митного кодексу України була подана митна декларація №25UA209180058950U0 та 05.08.2025 вона була оформлена Львівською митницею без вищенаведеного додатку до зовнішньоекономічного договору.
Більше того до позовної заяви позивач долучив Додаткову угоду №3 від 31.12.2024 до зовнішньоекономічного договору №1 від 15.08.2023.
Також митний орган у спірному рішенні вказує на виявлені розбіжності та відсутність належних відомостей в документа, що підтверджують таку складову митної вартості, як транспортні витрати.
З цього приводу суд зазначає, що умови Incoterms – 2010 «Delivered at Place» («Постачання в місці призначення»), які були узгоджені між сторонами контракту, означають, що продавець здійснює поставку, коли товар надано в розпорядження покупця на транспортному засобі, що прибув, готовим до розвантаження, в узгодженому місці призначення. Продавець несе всі ризики, пов`язані з доставкою товару в місце призначення.
Тобто всі витрати на перевезення оплачуються продавцем до узгодженого пункту призначення. 
Таким чином, суд доходить висновку, що витрати на транспортування товару включені у вартість товару та не потребували окремого підтвердження.
Також суд наголошує, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку при умовах поставки DAP розбивати в інвойсі ціну товару на вартість самого товару та вартість транспортування. Сама суть даної умови поставки згідно Інкотермс і полягає, що продавець за єдину суму, яку бажає отримати за товар, доставляє його покупцю, у визначене сторонами місце.
Отже, витрати на транспортування товару включені у вартість товару та не потребували окремого підтвердження. 
Щодо зазначених відповідачем в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/000303/2 від 04.08.2025, №UA209000/2025/000390/2 від 18.09.2025 підстав для коригування, суд зазначає таке.
Стосовно твердження митного органу про неподання до митного оформлення документів про оплату за оцінюваний товар.
З цього приводу суд зазначає, що умови оплати визначені саме пунктом 5.1 зовнішньоекономічного договору №1 від 15.08.2023: Оплата за товар по даному контракту здійснюється по передплаті або післяплаті протягом 120 днів на користь Продавця на його банківський рахунок.
Зважаючи на це, ТОВ «Перший старт» здійснили оплату товару:
– вантажного автомобіля OPEL COMBO – 16 вересня 2025 року. Вказане підтверджується платіжною інструкцією №2 від 16.09.2025 про оплату товару за рахунком-фактурою №26D/07/2025 від 15.07.2025 на суму 6050 Євро, яку позивач долучив до позовної заяви;
- вантажного автомобіля марки MERCEDES-BENZ, модель: SPRINTER – 03 жовтня 2025 року. Вказане підтверджується платіжною інструкцією №12 від 03.10.2025 про оплату товару за рахунком-фактурою №24D/08/2025 від 26.08.2025 на суму 15 600 Євро, яку було долучено позивачем до позовної заяви.
З обставин справи вбачається, що Платіжні інструкції №2 від 16.09.2025 та №12 від 03.10.2025 були надані митному органу разом із заявою №2 та № 3 в порядку ст. 55 Митного кодексу України, проте Львівська митниця не взяла її до уваги.
Зауваження митного органу, що платіжні інструкції в іноземній валюті №2 від 16.09.2025 та №12 від 03.10.2025, не може бути взята до уваги в якості банківського платіжного документа спростовується наступним.
Відповідно до частини 2 ст. 40 Закону України «Про платіжні послуги», платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.
Частиною 7 ст. 40 Закону України «Про платіжні послуги», Національний банк України у своїх нормативно-правових актах визначає обов`язкові реквізити платіжних інструкцій, особливості їх оформлення, захисту, прийняття до виконання.
Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим Постановою Правління Національного банку України 28.07.2008 №216 (у редакції постанови Правління Національного банку України 25.08.2022 №189).
Підпунктом 10 пункту 14 Постанови №216 зазначено, що платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити призначення платежу.
Відповідно до пункту 15 Постанови №216 платник заповнює реквізит “Призначення платежу” платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється. Повноту інформації забезпечує платник з урахуванням вимог законодавства України.
Відтак, суд наголошує, що законодавством України, а зокрема, і вищевказаним нормативним актом не передбачено, що таке «повнота інформації», оскільки це оціночне твердження, а таким чином немає згадки щодо обов`язкового зазначення у графі «Призначення платежу» реквізитів як і контракту, так і рахунку-фактури.
Суд зазначає, що у банківському платіжному документі №2 від 16.09.2025 р. у призначенні платежу наявне посилання на контракт №1 від 15.08.2023.
У призначенні платежу (гр. 70) платіжної інструкції №12 від 03.10.2025 вказаний зовнішньоекономічний контракт №1 від 15.08.2023, а також митна декларація №25UA209180073050U0 від 19.09.2025 (MD073050 dd 19/09/25).
Вказані платіжні інструкції містять дату операції, суму операції в Євро (6 050 EUR та 15 600 Євро), розрахункові рахунки сторін, що повною мірою узгоджується з іншими документами, поданими до митного оформлення. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що зазначений банківський платіжний документ можливо ідентифікувати із даною поставкою товарів.
Щодо твердження митниці про припинення дії договору, суд зазначає наступне.
31.12.2024 року компанія Global Trust Project sp. z. o. o. та ТОВ «Перший Старт» уклали Додаткову угоду №3 до зовнішньоекономічного договору №1 від 15.08.2023, відповідно до якої сторони вирішили замінити п. 2.2. контракту: Контракт вважається дійсним з моменту його підписання до 31.12.2026.
Додаткову угоду №3 від 31.12.2024 до зовнішньоекономічного договору №1 від 15.08.2023 ТОВ «Перший старт» надали митному органу в порядку ст. 55 Митного кодексу України разом із Заявою №2, проте Львівська митниця не взяла її до уваги.
Також митний орган у спірному рішенні №UA209000/2025/000303/2 від 04.08.2025 вказує на виявлені розбіжності та відсутність належних відомостей в документа, що підтверджують таку складову митної вартості, як транспортні витрати.
Умови Incoterms – 2010 «Delivered at Place» («Постачання в місці призначення»), які були узгоджені між сторонами контракту, означають, означають, що продавець здійснює поставку, коли товар надано в розпорядження покупця на транспортному засобі, що прибув, готовим до розвантаження, в узгодженому місці призначення. Продавець несе всі ризики, пов`язані з доставкою товару в місце призначення.
Тобто всі витрати на перевезення оплачуються продавцем до узгодженого пункту призначення. 
Таким чином, витрати на транспортування товару включені у вартість товару та не потребували окремого підтвердження.
Також жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку при умовах поставки DAP розбивати в інвойсі ціну товару на вартість самого товару та вартість транспортування. Сама суть даної умови поставки згідно Інкотермс і полягає, що продавець за єдину суму, яку бажає отримати за товар, доставляє його покупцю, у визначене сторонами місце.
Таким чином, суд доходить висновку, що витрати на транспортування товару включені у вартість товару та не потребували окремого підтвердження. 
З урахуванням наведеного, а також відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження позиції митного органу, суд вважає, що позивачем для митного оформлення було надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів, які містили необхідні числові показники митної вартості.
Частиною 2 стаття 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Зазначені висновки випливають, зокрема, з приписів пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, за яким у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та у постанові від 04.11.2021 у справі №120/2634/19-а.
Як вбачається зі змісту графи 33 рішення про коригування митної вартості то за результатами проведеної консультації, митну вартість скориговано та визначено за резервним методо:
- рішення від 04.08.2025 №UA209000/2025/000302/2 товар №1 скориговано на підставі митної декларації №25UA204080007389U1 від 24.07.2025 однак товар який брався відповідачем не є аналогічним товару який постачався позивачем;
- рішення від 04.08.2025 №UA209000/2025/000303/2 товар №1 скориговано на підставі митної декларації №25UA205170018875U4 від 11.07.2025 однак товар який брався відповідачем не є аналогічним товару який постачався позивачем;
- рішення від 18.09.2025 №UA209000/2025/000390/2 товар №1 скориговано на підставі митної декларації №25UA205170026195U7 від 17.09.2025 однак товар який брався відповідачем не є аналогічним товару який постачався позивачем.
Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15, висловив позицію, згідно з якою у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. 
При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.
Таким чином суд вважає, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованих товарів всі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.
Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товарів та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товарів. 
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач належними доказами не спростував доводи позивача про правильність визначення ним митної вартості за основним методом та не довів наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару.
Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що оскаржуване рішення митний орган прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товарів. 
За таких обставин суд задовольняє вимоги позивача у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 04.08.2025 №UA209000/2025/000302/2.
Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 04.08.2025 №UA209000/2025/000303/2.
Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 18.09.2025 №UA209000/2025/000390/2.
Стягнути з Львівської митниці (код ЄДРПОУ 43971343, 79000, м.Львів, вул.Костюшка,1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Перший Старт» (код ЄДРПОУ: 44431386; 79020, Львівська область, м.Львів, вул.Під Голоском, буд.6) сплачений судовий збір у сумі 3414 (три тисячі чотириста чотирнадцять) грн 00 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Морська Галина Михайлівна