Коростишівський районний суд Житомирської області 

Справа № 935/1409/25
Провадження № 2/935/75/26
РІШЕННЯ
Іменем України
28 січня 2026 року       м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Василенка Р.О., зі секретарем - Криворучко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , третя особа Коростишівська територіальна громада Житомирського району про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
УСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1 звернувся до Коростишівського районного суду Житомирської області з позовною заявою та відповідно до змісту позовних вимог просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, судові витрати залишити за позивачем.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 право користування цією квартирою набуто позивачем на підставі вимог законодавства, оскільки він є членом сім`ї наймача. В квартирі також зареєстровані відповідачі, але фактично не проживають тривалий час. Факт реєстрації місця проживання відповідачів у згаданому житловому будинку порушує права позивача у здійсненні права користування майном, окрім того позивач вимушений сплачувати додаткові комунальні платежі за відповідачів. Особистих речей у будинку відповідачі не мають. Виходячи із наведеного, просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Просив визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з їх відсутністю в ньому без поважних причин понад 6 місяців.
Представник позивача адвокат Розпутенко Р.А. в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просить судове засідання проводити без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайту суду, а тому суд розглянув справу без участі відповідача. 
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду повідомлена належним чином, направила до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності її відсутності, зазначила, що фактично ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у вказаній квартирі довгий час.
Представник третьої особи Коростишівської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду повідомлені належним чином, подали до суду заяву про розгляд без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що згідно ордеру №100 від 29.03.1991 квартира АДРЕСА_2 була надана ОСОБА_5 для вселення в неї.
Згідно з довідкою № 2205 від 18.11.2009 р., в квартирі були зареєстровані: ОСОБА_5 , її чоловік ОСОБА_6 , діти: ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та онук ОСОБА_1 
Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 15 березня 2022, ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно актів від 03.11.2022 № 1362, які складений Депутатом Коростишівської міської ради 8 скликання ОСОБА_9 та №1296 від 02.06.2025 ОСОБА_10 депутатом 8 скликання, за участю сусідів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично не проживають, особисті речі в квартирі не тримають.
Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого житла, а органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Поняття «житло» не обмежується приміщеннями, яке законно займають або законно створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року в справі «Прокопович проти Росії», заява № 58255/00, пункт 36).
Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві.(Кривіцькі проти України, заява № 30856/03, рішення ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року).
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Кривіцька і Кривіцький проти України" поняття "житло" не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло відтак визнання відповідача особою, яка втратила право користування житловим приміщенням буде порушенням принципу пропорційності, що у свою чергу спричинить порушення балансу інтересів сторін у спірних правовідносинах.
Верховний Суд зазначає, що згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ втручання держави становитиме порушення статті 8 Конвенції у випадку, якщо воно не переслідує законну мету і не є необхідним у демократичному суспільстві. Особа, якій загрожує виселення, має право на оцінку пропорційності цього заходу судом та оцінку її аргументів у зв`язку з цим.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно положення ч. 1 ст. 71 ЖК України {Кодекс втратив чинність крім статей 31-42, 43-46, 47-49, 51-53, 57-60, 71, 72, 127-132-2 на підставі Закону № 4751-IX від 13.01.2026}, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Частина 2 вказаної норми передбачає, що якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Відповідно до ст. 72 цього Кодексу, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК УРСР строки у житловому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою зберігається намір ставитися до житлового приміщення як до свого постійного місяця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на житлову площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.
В постанові Верховного Суду від 27 серпня 2021 року у справі № 521/5887/17 (провадження № 61-7894св20) зазначено, що аналіз норм статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за одночасної наявності двох умов: непроживання особи в житловому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин на це. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Вичерпного переліку поважних причин непроживання в житловому приміщенні законодавством не встановлено, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи і правил ЦПК України щодо оцінки доказів.
В постанові Верховного Суду від 11 жовтня 2021 року у справі № 203/1665/19-ц (провадження № 61-11593св21) міститься висновок про те, що процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у житловому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.
В постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 344/19735/19 (провадження № 61-13123св21) вказано, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ЦПК України щодо оцінки доказів. Суд має всебічно перевірити доводи сторін щодо поважності причин відсутності такої особи у жилому приміщенні понад зазначені у статті 71 ЖК України строки. Вичерпного переліку поважних причин відсутності наймача або членів його сім`ї у житловому приміщенні житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. У справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно, покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк.
В постанові від 31 березня 2021 року у справі № 753/72/17 (провадження № 61-18178св20) Верховний Суд зазначив, що вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у разі її задоволення має фактичним наслідком позбавлення відповідачів права на житло та, відповідно, виселення їх. Проте таке позбавлення права має ґрунтуватися не лише на вимогах закону, але й бути виправданим, необхідним для захисту прав позивача та співмірним із тим тягарем, який у зв`язку із втратою житла покладається на сторону відповідача, оскільки позбавлення житла будь-якої особи є крайнім заходом втручання у права на житло.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Беручи до уваги викладене, оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають за адресою АДРЕСА_1 протягом шести місяців, інтересу до указаного житла не проявляють, факт реєстрації місця проживання відповідачів у квартирі істотно впливає та обмежує реалізацію на права позивача на вказану квартиру, а також те, що ОСОБА_2 визнав заявлені позовні вимоги та вказав, що визнав обставини самостійного залишення житла, не проживання в квартирі більш ніж 6 місяців та вказав про фактичне проживання за іншою адресою, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог в частині визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 ., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12,77, 81, 141, 142, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ: 
Позов задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням – квартирою, що знаходиться за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 . 
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 . 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 . 
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 . 
Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 . 
Третя особа: Коростишівська територіальна громада Житомирського району Житомирський р-н, м. Коростишів, вул. Дарбіняна, 11, код ЄРДПОУ – 04053660.
Повний текст судового рішення складено 06.02.2026

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО