ЄУН справи: 336/11262/25
Номер провадження: 1-кп/336/713/2026
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 березня 2026 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Запоріжжі кримінальне провадження відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Целіноград, Республіка Казахстан, громадянина України, військовослужбовця за мобілізацією, який перебував на посаді гранатометника 3 відділення 1 взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 22.02.1995 р. Приморським районним судом Запорізької області за ст. 140 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 15.08.1997 р. з Бiленківської BK Запорізької області (№ 99) за амністією від 26.06.1997 р.;
2) 30.04.1998 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст. 140 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 11.08.2001 р. з Оріхівської ВК Запорізької області (№ 88) по вiдбуттю строку покарання;
3) 29.07.2003 р. Приморським районним судом Запорізької області за ст. 395 КК України до 3 мiсяцiв арешту;
4) 06.05.2006 р. Приморським районним судом Запорізької області за ст.ст. 263 ч. 2. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
5) 11.06.2007 р. Приморським районним судом Запорізької області за ст.ст. 185 ч. 3, 296 ч. 1, 70, 72, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Умовно-достроково звільнився 14.05.2010 р. з Каменської BK Запорізької області (No 101) за постановою Вiльнянського районного суду від 06.05.2010 р. з не відбутим строком покарання 2 місяця 27 днів;
6) 05.11.2010 р. Бердянським міським судом Запорізької області за ст.ст. 185 ч. 2, 309 ч. 1, 263 ч. 1, 70 ч.1, 71 КК України до 3 років позбавлення волі;
7) 15.09.2011 р. Koмунарським районним судом м. Запоріжжя за ст.ст. 309 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 3 років позбавлення волі. Умовно-достроково звільнився 02.08.2013 р. з Софіївської ВК Запорізької області (№ 55) з не відбутим строком покарання 3 місяця 10 днів;
8) 22.10.2013 р. Приморським районним судом Запорізької області за ст.ст. 395, 71, 72, 81 КК України до 3 місяці 10 днів позбавлення волі;
9) 24.06.2014 р. Приморським районним судом Запорізької області за ст.ст. 185 ч. 2, 71, 72 КК України до 6 місяців 10 днів позбавлення волі. Звільнився 15.12.2014 р. з Вільнянської ВК Запорізької області (№ 101) по вiдбуттю строку покарання;
10) 20.01.2016 р. Приморським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рiк:
11) 09.12.2016 р. Приморським районним судом Запорізької області за ст.ст. 185 ч. 3, 185 ч. 2, 71 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі. За ухвалою апеляційного Запорізької області від 27.03.2017 р. призначено остаточне покарання за ст. 185 ч. 3, 71 КК України у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі;
12) 01.08.2017 р. Бердянським мiськрайоним судом Запорізької області за ст.ст. 185 ч. 2, 185
ч. 3, 70 ч. 1, 70 ч. 4, 71, 72 ч. 5 КК України до 4 років позбавлення волі. Умовно-достроково звільнився 11.10.2018 р. з Софіївської ВК Запорізької області (No 55) за постановою Вільнянського районного суду від 03.10.2018 р. за ст. 81 КК України з невідбутим строком покарання 6 місяців 9 днів;
13) 15.07.2019 р. Приморським районним судом Запорізької області за ст.ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі. Умовно достроково звільнився 26.02.2021 р. з Софіївської ВК Запорізької області (N 55) за постановою Вiльнянського районного суду Запорізької області від 26.01.2021 р. за ст. 81 КК України з невідбутим строком 4 місяці 1 день;
14) 17.02.2022 р. Приморським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 2, ст. 395, ст. 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі; ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2024 року на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, негайно звільнено засудженого ОСОБА_5 від призначеного вироком Приморського районного суду Запорізької області від 17.02.2023 року, покарання за ч.2 ст.185 ст. 395, ст. 70 КК України, у зв`язку із усуненням караності діяння та відбуттям покарання, засудженого ОСОБА_5 , вважати таким, що повністю відбув призначене йому за вироком Приморського районного суду Запорізької області покарання від 17.02.2022;
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.02.2025 № 34 ОСОБА_5 , зараховано до списків особового складу військової частини, посталено на всі види забезпечення та призначено на посаду гранатометника 3 відділення 1 взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
У подальшому, відповідними Указами Президента України, правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан – це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. 
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Разом з цим, ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.
Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, з метою ухилення від проходження військової служби 02.03.2025 самовільно залишив місце служби – місце дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 на території АДРЕСА_2 , після чого, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби не вживав, про своє місцезнаходження командуванню і в органи військового управління не повідомляв та незаконно перебуває за межами місця служби. 
Обвинувачений свою провину в викладеному вище визнав повністю, про обставини скоєного дав відповідні написаному вище свідчення, згідно яких він, будучи військовослужбовцем за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , 02.03.2025 самовільно залишив місце служби – місце дислокації підрозділів названої військової частини, після чого свої службові обов`язки не виконував та незаконно перебував за межами місця служби. У скоєному щиро розкаявся. 
Зважаючи на відсутність з боку учасників судового розгляду будь-яких заперечень, суд в порядку ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фктичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину при вище викладених обставинах повністю доведена, а його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, судом визнано його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги вищевказану обставину, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який закон відносить до категорії особливо тяжких злочинів, фактичні обставини вчиненого, що полягли у свідомому дезертирстві в умовах воєнного стану, суд враховує і особу винуватого, склад його сім`ї та стан здоров`я: не інвалід, не обліках у лікарів не перебуває, проходить військову службу, має постійне місце проживання, раніше судимий. 
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі на найнижчій межі санкції закону про кримінальну відповідальність. 
На думку суду, покарання, що призначається, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так й іншими особами, тобто досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України. 
Оскільки ОСОБА_5 повністю відбув призначене йому за вироком Приморського районного суду Запорізької області покарання від 17.02.2022, положення ст. 71 КК України судом не застосовуються. 
Обвинуваченому кримінальному провадженні був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, підстави якого натепер не відпали, отже він має бути залишеним без змін до набрання вироком суду законної сили. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 69, 75, 408 КК України, ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, на підставі чого призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (пять) років. 
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме з 25 вересня 2025 року. 
Запобіжний захід щодоОСОБА_5  до набрання вироком законної сили залишити той самий – тримання під вартою.
Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5  строк попереднього ув`язнення в період часу з 25 вересня 2025 року по день набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Роз`яснити обвинуваченим, захисникам, потерпілим, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченим, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя          ОСОБА_1