КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 369/18759/24 Головуючий у суді І інстанції: Пінкевич Н.С.
провадження №22-ц/824/7406/2026 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Музичко С.Г., Болотова Є.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Підодвірного Тараса Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з вказаним позовом. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 жовтня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №4921888.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №4921888 в розмірі 31040,00 грн.
Крім того, 12.07.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №78117457.
14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14062021, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» передає (відступає) між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників №23 від 11.04.2024 року до договору факторингу №14062021 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики№ 4921888 в сумі 31040,00 грн, з яких: 8000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 23040,00 грн сума заборгованості за відсотками.
Відповідно до реєстру боржників №22 від 11.04.2024 року до договору факторингу №14062021 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором позики № №78117457 в сумі 25 646,25 грн, з яких: 4950,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 20696,25 грн сума заборгованості за відсотками.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за Договором позики №4921888 в розмірі 31040,00 грн; за Договором позики № 78117457 в розмірі 25 646,25 грн.
Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №4921888 в розмірі 31040,00 грн, з яких 8000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 23040,00 грн сума заборгованості за відсотками; за договором позики № 78117457 в сумі 25 646,25 грн, з яких: 4950,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 20696,25 грн сума заборгованості за відсотками, всього у загальному розмірі 56 586,25 грн та понесені судові витрати.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Договором позики № 4921888 в розмірі 31 040 грн, з яких 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 23 040 грн сума заборгованості за відсотками.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Договором позики № 78117457 в сумі 25 646, 25 грн, з яких 4950 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 20 696, 25 грн сума заборгованості за відсотками.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» витрати з оплати судового збору в розмірі 3028 грн.
Не погодившись з вказаним рішення суду першої інстанції, адвокат Підодвірний Т.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову про стягнення заборгованості.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами укладення кредитного договору від 14.10.2023 року № 4921888, від 12.07.2023 року № 78117457, оскільки в матеріалах справи відсутні оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того, чи проходила особа яка нібито уклала кредитний договір ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, відсутні докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник, при укладенні договору.
Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги в частині нібито отримання відповідачем кредитних коштів, представник відповідача зазначав про те, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу перерахування коштів та отримання таких коштів відповідачем.
Надані до позовної заяви розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором не містить даних про суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, а також процентну ставку обрахунку заборгованості.
Зазначав, що розрахунки суми боргу, які містяться у позові не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачем і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами, тому на переконання представника відповідача, позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за договорами кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунках.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 14.10.2023 року № 4921888, від 12.07.2023 року № 78117457 до ТОВ «ФК «ЄАПБ», оскільки подані позивачем копії договорів факторингу не містять будь-якої інформації, що могла б свідчити про відступлення права вимоги саме до відповідача, як то прізвище ім`я по батькові, номер кредитного договору та інші данні.
19 лютого 2026 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Ясницької Наталії Олегівни, в якому просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги представника відповідача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник позивача вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані сторонами докази та встановив всі обставини справи, перевірив наявність, підстави та розмір виникнення заборгованості, та дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договорами кредиту.
27 лютого 2026 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання представника відповідача - адвоката Підодвірного Т.І., в якому просив залишити без розгляду відзив на апеляційну скаргу, обгрунтовуючи це тим, що позивач в порушення положень ст. 360 ЦПК України не надано доказів направлення відзиву на апеляційну скаргу сторонам по справі.
Проте вказане клопотання задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 4 ст. 360 ЦПК України до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Як вбачається з матеріалів справи представник позивача звертаючись з відзивом на апеляційну скаргу з дотриманням вимог ч. 4 ст. 360 ЦПК України надіслав відповідачу ОСОБА_1 та його представнику адвокату Підодвірному Т.І. через підсистему «Електронний суд» відзив на апеляційну скаргу та довіреність Ясницької Н.О. на підтвердження повноважень для представлення інтересів позивача, що підтверджується квитанціями № 6020132, №3020133 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС (а.с. 226, 227), про що було зазначено в додатках до відзиву на апеляційну скаргу.
Отже, підстави, на які посилається представник відповідача, для залишення відзиву на апеляційну скаргу без розгляду, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що всупереч умовам кредитних договорів відповідач не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попередніх кредиторів. Заперечуючи проти позову, представник відповідача не спростовував факт укладення відповідачем вказаних договорів і отримання на підставі вказаних договорів кредитів.
Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Встановлено, що 14 жовтня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №4921888.
Крім того, 12.07.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №78117457.
Договори позики підписано електронним підписом відповідача, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що зазначено в п.7 Договору. Підписанням договору відповідач підвередив, що він ознайомився на сайті банку з повною інформацією щодо надання послуг відповідно до умов Договору, а також погодився, що з моменту підписання Договору вчинив цей Договір та Правила надання грошових коштів, у тому числі і на умовах фінансового кредиту розміщені на сайті, їх зміст, суть.
14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14062021, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» передає (відступає) між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з реєстру боржників №23 від 11.04.2024 року до договору факторингу №14062021 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором позики№ 4921888 в сумі 31040,00 грн, з яких: 8000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 23040,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 18).
Відповідно до витягу з реєстру боржників №22 від 11.04.2024 до договору факторингу №14062021 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором позики № №78117457 в сумі 25 646,25 грн, з яких: 4950,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 20696,25 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 24).
До матеріалів справи долучено акти прийому-передачі реєстру боржників № 23 та № 22 від 11 квітня 2024 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с. 17, 23).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики № 4921888 від 14.10.2023 року у відповідача за період з 11.04.2024 року по 30.09.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 31 040 грн, яка складається з 8000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 23 040,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 19).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики № 78117457 від 12.07.2023 року у відповідача за період з 11.04.2024 року по 30.09.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 25646,25 грн, яка складається з 4950,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 20696,25 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 25).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до вимог ст. 512, 514, 517 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №200/5647/18 (провадження №61-9618св19), від 28.10.2020 року у справі №760/7792/14-ц (провадження №61-16754св19), від 17.12.2020 року у справі №278/2177/15-ц (провадження №61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом із тим, відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена в п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року №75.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.
Отже, банківська виписка (облікова) з рахунків позичальника є належним та допустимим доказом у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 року у справі №910/1580/18; від 23.09.2019 року у справі №910/10254/18.
Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є, саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.
В обґрунтування заявлених вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договорами позики №4921888 від 14.10.2023 року, № 78117457 від 12.07.2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало суду копії договорів позики №4921888, № 78117457 (а.с. 9-11, 20-21), договір факторингу № 12/06/21 від 14.06.2021 року (а.с. 13-14), додаткову угоду № 2 від 28.07.2021 року до договору факторингу № 12/06/21 від 14.06.2021 року (а.с. 15), додаткову угоду № 22 від 11.04.2024 року до договору факторингу № 12/06/21 від 14.06.2021 року (а.с. 16), акти прийому-передачі реєстру боржників № 23 та № 22 від 11 квітня 2024 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с. 17, 23), витяги з реєстру боржників № 23, № 22 (а.с. 18, 23), розрахунки заборгованості за договорами позики №4921888, № 78117457 (а.с. 19, 25).
Однак, вказані документи підтверджують лише умови кредитування та переуступку права вимоги попереднім кредитором за вказаними договорами позики останньому кредитору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Але вони не є належними та допустимим доказами надання ОСОБА_1 грошових коштів за договорами позики №4921888 від 14.10.2023 року, № 78117457 від 12.07.2023 року.
Вказані документи не підтверджують факт отримання відповідачем коштів на підставі укладених договорів та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач.
Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належними доказами наявності заборгованості. Зазначені розрахунки з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документами, що створені самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказами наявності заборгованості, на яких наполягає позивач.
Суд апеляційної інстанції враховує, що у відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначала про те, що з метою надання вичерпної інформації по справі та у відповідності до умов договорів факторингу позивачем було ініційовано запити до первісних кредиторів щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування коштів відповідачу за укладеними договорами позики.
Повідомила, що на дату складання відповіді на відзив (під час розгляду справи в суді першої інстанції) було отримано частково відповідь від первісного кредитора та долучено до матеріалів справи: розрахунок заборгованості до договору позики № 4921888 від 14.10.2023 року (а.с. 94-101), розрахунок заборгованості по договору позики № 78117457 від 12.07.2023 року (а.с. 82-91).
Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу зазначено про те, що вже після ухвалення рішення судом першої інстанції було отримано відповідь від первісного кредитора на повторний запит та отримано нові докази, тому позивач вимушений просити суд поновити строк та долучити до матеріалів справи: доказ переказу коштів по договору позики № 4921888 від 14.10.2023 року та доказ переказу коштів по договору позики № 78117457 від 12.07.2023 року (зазначене твердження позивача відображене у тексті відзиву на апеляційну скаргу та міститься на а.с. 215 зворот-216).
Однак суд апеляційної інстанції дослідивши та вивчивши матеріали цивільної справи, встановив, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» вказані докази перерахунку коштів відповідачу за договорами позики до відзиву на апеляційну скаргу долучено не було.
У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не були надані докази на підтвердження зарахування кредитних коштів на банківські рахунки відповідача (первинних бухгалтерських та платіжних документів), якими б підтверджувалося перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача № НОМЕР_1 , який зазначений в договорах позики та користування кредитними коштами, а також документів, які б надавали можливість ідентифікувати належність зазначеного рахунку в договорах позики відповідачу.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Однак, жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві щодо вказаних договорів позики матеріали справи не містять.
Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази отримання та користування ОСОБА_1 кредитними коштами, про стягнення яких було заявлено позивачем.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на наявних у справі доказах, що в силу вимог ст. 376 ЦПК України є підставою до його скасування та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що після перегляду справи в суді апеляційної інстанції у задоволенні позову було відмовлено повністю, відтак, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір на подання апеляційної скарги у розмірі 4542 грн, який був сплачений відповідачем (а.с. 193).
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду про задоволення позовних вимог не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що полягало у невірному наданні оцінці доказів, і підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог відповідно до ст. 376 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Підодвірного Тараса Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4542 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.
Реквізити сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ: 35625014, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повний текст постанови складено «02» квітня 2026 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

Є.В. Болотов