Справа № 357/329/26
Провадження № 2-а/357/146/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ярмола О. Я. , розглянувши у порядку письмового провадження, в м.Біла Церква адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відпловідальністю «Епітранс» про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2026 року адвокат Костюченко Павло Юрійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Епітранс» про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ОК № 000187 від 24.12.2025 за ч. 4 ст. 135 КУпАП.
В обґрунтування позову зазначено, що 24.12.2025 контролером пасажирського транспорту ТОВ «Епітранс» ОСОБА_2 було винесено постанову ОК № 000187, відповідно до якої виявлено правопорушення, а саме: у ОСОБА_1 був відсутній разовий паперовий квиток, у зв`язку з чим її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 135 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 
Позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що вона є пенсіонером за віком, 24.12.2025 року їхала в автобусі міського сполучення №29 в м.Чернігові, де при вході розрахувалась за проїзд, завалідувавши пенсійну транспортну картку. 
Через деякий час до неї підійшла жінка, не представившись, відібрала в ОСОБА_1 транспортну катку. Потім повідомила, що вона нібито є контролером та поросила пред`явити пенсійне посвідчення, на вимогу позивач надала копію пенсійного посвідчення. В подальшому між ними виникли суперечності, оскільки контролер стверджувала, що на ксерокопії не видно номера посвідчення. На прохання ОСОБА_1 висадити її, контролер не реагувала, а навпаки перешкоджала вийти з автобусу. Працівники поліції, які прибули на виклик, перевірили документи, та оскільки постанова вже була винесена, запропонували її оскаржити до суду. 
Позивач зазначає, що в даному випадк,у розгляд адміністративної справи посадовою особою не проводиться взагалі та оскільки справа не розглядалася, то і ОСОБА_1 не були роз`яснені її права, передбачені статтею 268 КУпАП. Вказану постанову позивач вважає протиправною та такою, що підлягає до скасування в судовому порядку.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2026 головуючим суддею визначено Ярмолу О.Я. 
Ухвалою судді від 20.01.2026р. відкрито провадження у даній справі, повідомлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
Представник відповідача повідомлений належним чином у відповідності до вимог КАС України, у встановлений судом строк відзив на позов не подав, згідно трекінгу відправлень «Укрпошта», рекомендоване повідомлення повернулося з позначкою «за закінченням терміну зберігання». 
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, приходить до наступного.
Встановлено, що 24.12.2025 контролером пасажирського транспорту ТОВ «Епітранс» ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 було винесено постанову ОК № 000187 про притягнення її до адміністративної відповідальності за абз.4 ст. 135 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Відповідно до оскаржуваної постанови, виявлено правопорушення, а саме, був відсутній разовий паперовий квиток, чим ОСОБА_1 скоїла правопорушення передбачене абзацом четвертим статті 135 КУпАП
Матеріалами справи також підтверджено, що гр. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Чернігівському об`єднаному управлінні ПФУ в Чернігівській області і отримує пенсію за віком. 
Згідно відомостей з Держаного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 26.12.2025, щодо ОСОБА_1 інформація щодо джерел/сум виплачених доходів та утриманих податків в Державносу реєстрі фізичних осіб-платників податків,- відсутня. 
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з ч. 1 ст.2 КАС України завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною першоюст. 5 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Частиною 1, 2 ст.6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.2 ст. 286 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Порядок реалізації проїзних квитків та контролю за оплатою проїзду встановлюється відповідними підзаконними нормативними актами: Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених наказом Мінтрансзв`язку України від 27.12.2006 № 1196, Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176, Правилами надання населенню послуг з перевезень міським електротранспортом, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2004 № 1735 та іншими.
Відповідно до положень зазначених нормативних актів, пасажир здійснює оплату транспортних послуг за встановленим тарифом (вартістю). Тарифи та вартість проїзних квитків встановлюються відповідно до законодавства.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 41 Закону України «Про автомобільний рух» передбачено, що пасажир зобов`язаний: мати при собі квиток на проїзд, на перевезення багажу, за наявності права пільгового проїзду - відповідне посвідчення чи довідку, на підставі якої надається пільга, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - зареєструвати електронний квиток.
Безквитковий проїзд пасажира, в тому числі проїзд без реєстрації або компостування проїзного документа, а так само провезення без квитка дитини віком від семи до шістнадцяти років тягне за собою адміністративну відповідальність, передбаченуст.135 КУпАП.
24.12.2025 року контролером пасажирського транспорту ТОВ «Епітранс» Надточій А.В. винесено постанову ОК № 000187, відповідно до якої за результатами проведеної контрольної перевірки транспортного засобу виявлено правопорушення, а саме: відсутній разовий паперовий квиток, у зв`язку з чим визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого абз. 4 ст. 135 КУпАП.
Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: 1) на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частина друга статті 1222, частини друга, третя статті 1321, стаття 1322, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 1331, стаття 1332); керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).
Згідно з статтею 135 КУпАП, безквитковий проїзд пасажира, в тому числі проїзд без реєстрації або компостування проїзного документа, а так само провезення без квитка дитини віком від семи до шістнадцяти років: у поїздах приміського, місцевого або дальнього сполучення - тягне за собою накладення штрафу в десятикратному розмірі від вартості проїзду; в міському транспорті - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості проїзду; в автобусі приміського або внутрішньорайонного сполучення - тягне за собою накладення штрафу в десятикратному розмірі від вартості проїзду; в автобусі міжміського і міжнародного сполучення та у міжміському електротранспорті - тягне за собою накладення штрафу в десятикратному розмірі від вартості проїзду; на суднах морського і внутрішнього водного транспорту - тягне за собою накладення штрафу в п`ятикратному розмірі від вартості проїзду.
Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно дост. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами. 
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно положень частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин, на відповідача як на суб`єкта владних повноважень, покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.
Разом з тим, на виконання вимог ст. 77 КАС України, представником відповідача суду не надано будь-яких доказів, які б підтверджували обставини, що зазначені у вищевказаній спірній постанові по справі про адміністративне правопорушення.
При цьому, сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 177/525/17.
Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні і беззаперечні докази наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.135 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп2010 констатовано, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України.
Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові ВС/КАС від 08.07.2020 у справі N 463/1352/16-а, де вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом наявності складу порушення, оскільки така по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує процедура його фіксування.
Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 6 КАС України).
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Судові витрати.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
З урахуванням ч.1 ст. 133, ст. 139 КАС України, з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 665,60 грн.
Керуючись ст. 5-11, 13-16, 77, 120, 132,133, 139, 242-246, 286 КАС України, суд - 

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити. 
Скасувати постанову ОК № 000187 від 24.12.2025 року про притягнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за абзацом четвертим статті 135 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Епітранс» /код ЄДРПОУ 42007773 / в дохід держави судовий збір в сумі 665,60 грн. ( шістсот шістдесят п`ять гривень, 60 копійок ). 
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 . 
Відповідач: Товариство з обмеженою відпловідальністю «ЕПІТРАНС» код ЄДРПОУ 42007773, адреса місцезнаходження: проспект Незалежності, буд.135А, м.Біла Церква, Київська область, 09108. 
Рішення складено та підписано 17.03.2026 року. 

Суддя	О. Я. Ярмола