номер провадження справи 22/15/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2026 Справа № 908/284/26
м. Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., 
При секретарі судового засідання Литвинюк А.О.
за участю представників учасників справи:
від прокуратури: Гапонова В.М., службове посвідчення № 075791 від 01.03.2023
від позивача-1: Матюшко Е.В., довіреність № 548 від 11.02.2026 
від позивача-2: Мироненко Н.О., самопредставництво, виписка з ЄДРЮО
від відповідача: адвокат Мащак Н.Г., ордер АР № 1304879 від 09.03.2026
за позовом: Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області Дем`янова В.В. (вул. Космічна, буд. 118а, м. Запоріжжя, 69050), наявний зареєстрований електронний кабінет 
в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах:
позивач-1: ДЕПАРТАМЕНТ З ПИТАНЬ ВЕТЕРАНСЬКОЇ ПОЛІТИКИ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (вул. Поштова, буд. 64, м. Запоріжжя, 69005), наявний зареєстрований електронний кабінет 
позивач-2: ЗАПОРІЗЬКА МІСЬКА РАДА (пр. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105), наявний зареєстрований електронний кабінет 
до відповідача: Фізичної особи-підприємця ПИСАРЕНКО ТЕТЯНИ ГРИГОРІВНИ ( АДРЕСА_1 ), відсутній зареєстрований електронний кабінет 
про визнання недійсної додаткової угоди до договору та стягнення 34’ 457,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви прокурора, позивачів 
05.02.2026 до Господарського суду Запорізької області через систему “Електронний суд” надійшла позовна заява (вих. № 57-101-889вих-26 від 05.02.2026) Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області Дем`янова В.В. в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах: позивач-1: ДЕПАРТАМЕНТ З ПИТАНЬ ВЕТЕРАНСЬКОЇ ПОЛІТИКИ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, позивач-2: ЗАПОРІЗЬКА МІСЬКА РАДА до відповідача: Фізичної особи-підприємця ПИСАРЕНКО ТЕТЯНИ ГРИГОРІВНИ, про:
1. Визнання недійсної додаткової угоди від 25.04.2025 № 1 до договору про закупівлю послуг  від 08.04.2025 № 36, укладену між ДЕПАРТАМЕНТОМ З ПИТАНЬ ВЕТЕРАНСЬКОЇ ПОЛІТИКИ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ та ФОП ПИСАРЕНКО ТЕТЯНОЮ ГРИГОРІВНОЮ.
2. Стягнення з ФОП ПИСАРЕНКО ТЕТЯНИ ГРИГОРІВНИ на користь ДЕПАРТАМЕНТА З ПИТАНЬ ВЕТЕРАНСЬКОЇ ПОЛІТИКИ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ штрафних санкцій у сумі 34457,75 грн.
Позов обґрунтовано порушенням при укладенні спірної додаткової угоди вимог законодавства у сфері публічних закупівель, а саме: необґрунтованістю продовження строку виконання зобов`язань за ним без належного документального підтвердження об`єктивних обставин, що зумовили таке продовження, та порушення відповідачем строків виконання зобов`язань за договором.
11.02.2026 через систему “Електронний суд” від ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ надійшла заява про підтримання позовних вимог.
13.02.2026 через систему “Електронний суд” від ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ надійшла заява, в якій зазначено про передчасне подання заяви 11.02.2026. Як зазначено, після отримання більш детальної інформації по договору про закупівлю послуг № 36 від 08.04.2025 та додаткової угоди № 1 до договору від 25.04.2025, ЗАПОРІЗЬКОЮ МІСЬКОЮ РАДОЮ буде підготовлено та надано до суду та сторонам по справі окрема думка, відповідно до Господарського процесуального кодексу України.
Через систему «Електронний суд» 26.02.2026 та 02.03.2026 надійшли заяви позивача-1 та пояснення позивача-2 щодо позову. Пунктом 11.4 договору сторони визначили істотні умови договору, до яких строк надання послуг не відноситься. 24.04.2025 до Департаменту надійшли листи відповідача від 23.04.2025 та від 24.04.2025 з проханням необхідності подовження строку дії договору та сторонами було досягнуто взаємної згоди на укладення оспорюваної додаткової угоди № 1. Чинним законодавством вичерпно не визначено настання яких саме обставин вважається об`єктивним та достатнім для продовження строків у договорах на закупівлю, не визначено в якій формі має бути документальне підтвердження настання зазначених обставин, що дає змогу замовнику самостійно їх визначати. Різке істотне погіршення безпекової ситуації на території міста Запоріжжя, що проявилось у значному збільшенні тривалості повітряних тривог та уражень від ракетно-авіаційних засобів, у порівнянні з попередніми періодами, у тому числі у порівнянні з періодом проведенням самої процедури закупівлі, є надзвичайними обставинами, які об`єктивно неможливо передбачити сторонами заздалегідь. За період із 08.04.2025 по 24.04.2025, з яких 13 днів є робочими, сигнал загрози тривав більше 100 годин, з яких більше 30 годин припадає саме на робочий час. Тобто, більше чотирьох робочих днів існувала загроза атаки з повітря, всі співробітники Департаменту та підрядника під час сигналу «повітряна тривога» перебували в укритті. 22.04.2025 та 24.04.2025 були удари по території Шевченківського району. Предметом укладеного договору є надання послуг з поточного ремонту, що регулюється ст.ст. 901-907 ЦК України про надання послуг. Відповідно, правове регулювання договорів підряду не може застосовуватися до спірних правовідносин, а отже, відсутні підстави для визнання укладеної додаткової угоди до договору про закупівлю послуг недійсною. Оскільки умовами договору чітко врегульовано розмір пені, даний факт виключає можливість застосування граничного розміру у вигляді подвійної облікової ставки НБУ. 
Позивач-1 вважає, що окреме заявлення позовної вимоги про визнання виконаного договору недійсним без вимоги про застосування наслідків його недійсності не є ефективним способом захисту, бо не призводить до поновлення майнових прав позивача. Органом прокуратури не наведено доводів про те, які саме інтереси держави були порушені, та як саме визнання оскаржуваної додаткової угоди до договору про закупівлю недійсною вплине на їх відновлення. Послуги за договором від 08.04.2025 № 36 надавались безпосередньо за адресою: вул. Поштова, буд. 64 у м. Запоріжжя, яка територіально розташована у межах Олександрівського району міста Запоріжжя. Олександрівський район не відноситься до територіальної юрисдикції Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя, визначеної наказом Офісу Генерального прокурора від 17.02.2021 № 39. Реалізація представницьких повноважень органом прокуратури поза межами встановленої для нього територіальної юрисдикції не відповідає вимогам законодавства щодо організації діяльності прокуратури та підлягає правовій оцінці судом при вирішенні питання щодо належності суб`єкта звернення до суду. Вважає за доцільне вирішити питання про наявність або відсутність обставин, за яких можливе зменшення розміру штрафу або звільнення від останнього. 
03.03.2026 через систему «Електронний суд» надійшла відповідь прокуратури на відзив відповідача. Відхилено аргументи відповідача. Твердження про відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави не відповідає нормам процесуального права. Правовідносини сторін виникли з договору, який за своєю правовою природою є договором підряду. Строк надання послуг є істотною умовою договору. Підставою для внесення змін до договору шляхом укладення спірної додаткової угоди слугували не документи, видані компетентними органами, а листи самого відповідача, зі змісту яких неможливо встановити момент виникнення та строк дії вказаних у них обставин. Вбачається зниження інтенсивності повітряних тривог у порівнянні з датою оголошення про проведення закупівлі та з датою укладення договору на 64 години 9 хвилин. Отже, відсутній причинно-наслідковий зв`язок з повітряними тривогами та необхідністю продовження терміну виконання робіт. Відповідач міг і повинен був при певній обачності передбачити виникнення труднощів у виконанні договору, пов`язаних з введенням воєнного стану. А відтак, додаткова угода є такою, що укладена з порушенням вимог п. 4 ч. 5 ст. 41, п. 3-7 Розділу Х Закону України “Про публічні закупівлі” та пп. 4 п. 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України “Про публічні закупівлі” у зв`язку з відсутністю документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження та має бути визнана недійсною.
10.03.2026 через систему «Електронний суд» надійшло пояснення прокуратури на заяви позивачів. Зареєстрованою адресою місцезнаходження відповідача є: м. Запоріжжя, вул. Козацької старшини, буд. 27, кв. 2/4, тобто територія Шевченківського району м. Запоріжжя, на яку згідно з наказом Офісу Генерального прокурора від 17.02.2021 № 39 «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур» поширюється юрисдикція Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області. Обґрунтовано наявність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави. Твердження позивачів про те, що строк надання послуг не є істотною умовою договору, є неправильним застосуванням норм матеріального права. У матеріалах справи наявні подані прокурором докази, що підтверджують відсутність документально підтверджених об`єктивних обставин, що могли спричинити продовження строку надання послуг за договором. Позивачем-1, що є розпорядником коштів місцевого бюджету, не зазначено конкретних правових підстав та мотивів, з яких він заперечує проти позову у частині стягнення штрафних санкцій у дохід місцевого бюджету, фактично діючи в інтересах відповідача. Вказана обставина у черговий раз свідчить про невжиття Департаментом заходів, спрямованих на захист порушених інтересів держави та Запорізької міської територіальної громади. 
Інші заяви по суті справи до суду не надходили.
2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача 
25.02.2026 через систему “Електронний суд” надійшов відзив. Вважає, що до позову не додано документів, які б свідчили про невиконання або неналежне виконання позивачами своїх функцій щодо захисту майнових інтересів держави. У зв`язку з цим позов подано без правових підстав. Визнано укладення договору про закупівлю послуг  від 08.04.2025 № 36 та додаткової угоди № 1 до нього. 23.04.2025 листом № 17-25 відповідачка звернулася до Департаменту з проханням подовжити строк виконання робіт у зв`язку з виникненням об`єктивних обставин, що спричинили таке подовження, а саме: з погіршенням безпекової ситуації у місті Запоріжжі, у зв`язку зі збільшенням кількості тривог протягом світлового робочого дня та з метою збереження життя і здоров`я працівників, з урахуванням п. 7.9 договору. Отже, замовника було своєчасно повідомлено про настання обставин, що унеможливили своєчасно виконати роботи (надати послуги) за договором та з метою усунення негативних наслідків для обох сторін договору. За здоров`я та життя працівників підрядника на об`єкті виконання робіт (надання послуг) під час безпосереднього їх виконання відповідальність несе саме підрядник; під час повітряної тривоги працівники знаходились в укриттях. Строк надання послуг було подовжено лише на 30 календарних днів. 30.05.2025 послуги були передані підрядником та прийняті замовником. Обсяг робіт за договором не маленький, строк надання послуг до 30.04.2025 був би дотриманий, якщо б не повітряні тривоги, які забрали багато робочого часу, який міг бути використаний для надання послуг за договором і вчасної здачі об`єкту підрядником. Крім того, чинним законодавством України не визначено, які саме обставини вважаються об`єктивними та достатніми для продовження строків виконання робіт (надання послуг) за договорами про закупівлю. Також не визначено форму документального підтвердження настання зазначених обставин. Твердження про недійсність укладеної додаткової угоди до договору не узгоджується з правовою природою відносин, регульованих цим договором. Предметом укладеного договору є надання послуг з поточного ремонту, які не передбачають зміни основних конструкцій об`єкта і не належать до категорії капітальних робіт, та регулюються положеннями ст.ст. 901-907 ЦК України про надання послуг. Виходячи з цього, правове регулювання, що відноситься до договору підряду, не може бути застосоване до договору про надання послуг. У задоволенні позову просив відмовити.
Інші заяви по суті справи до суду не надходили.
3. Процесуальні питання, вирішені судом 
Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 05.02.2026 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/284/26 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.02.2026 суддею Ярешко О.В. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/284/26 за правилами спрощеного позовного провадження у зв`язку з визнанням справи малозначною; ухвалено справу розглядати без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. 
Ухвалою суду від 24.02.2026, за клопотанням представника прокуратури, здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 908/284/26 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.03.2026.
Ухвалою суду від 10.03.2026, що занесена до протоколу судового засідання, підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 07.04.2026.
У судове засідання 07.04.2026 з`явилися представники учасників справи. 
Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 
Представник прокуратури позов підтримав, просив його задовольнити, представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити. Представники позивачів-1,2 у судовому засіданні заявили, що позов не підтримують. 
У судовому засіданні 07.04.2026 справу розглянуто по суті, підписано та проголошено вступну та резолютивну частини рішення. 
4. Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують 
В електронній системі публічних закупівель Prozorro було оприлюднено оголошення про проведення відкритих торгів з ідентифікатором UA-2025-03-17-010203-a щодо закупівлі ДЕПАРТАМЕНТОМ З ПИТАНЬ ВЕТЕРАНСЬКОЇ ПОЛІТИКИ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ послуг з аварійного (поточного) ремонту приміщення Департаменту за адресою: вул. Поштова, буд. 64 у м. Запоріжжя (ДК 021:2015 (CPV) - 45450000-6 - Інші завершальні будівельні роботи). Строк виконання робіт чи надання послуг визначено до 30.04.2025. 
Згідно з протоколом затвердження річного плану закупівель UA-P2025-03-17-010778-a, джерелом її фінансування є кошти місцевого бюджету.
08.04.2025, за результатами проведеної закупівлі, між ДЕПАРТАМЕНТОМ З ПИТАНЬ ВЕТЕРАНСЬКОЇ ПОЛІТИКИ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (замовник, позивач-1) та Фізичною особою-підприємцем ПИСАРЕНКО ТЕТЯНОЮ ГРИГОРІВНОЮ (підрядник, відповідач) було укладено Договір про закупівлю № 36. 
Відповідно до п. 1.1 Договору, підрядник, відповідно до кошторисної документації та умов Договору, зобов`язується виконати Аварійний (поточний) ремонт приміщення ДЕПАРТАМЕНТУ З ПИТАНЬ ВЕТЕРАНСЬКОЇ ПОЛІТИКИ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ за адресою: вул. Поштова, буд. 64 у м. Запоріжжя (ДК 021:2015 (CPV) - 45450000-6 - Інші завершальні будівельні роботи), а замовник – оплатити надані послуги на умовах, визначених Договором.
Об`єм, характер та вартість послуг, передбачених п. 1.1 Договору, визначаються на підставі договірної ціни, погодженої сторонами, яка є невід`ємною частиною цього Договору та підставою для проведення взаємних розрахунків (пункт 1.2).
Відповідно пунктів 1.3, 1.4, предмет Договору за код ДК 021:2015 (CPV) - 45450000-6 - Інші завершальні будівельні роботи. Місце надання послуг: 69000, Україна, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Поштова, буд. 64.
Пунктом 3.1 Договору визначено, що договірна ціна послуг є невід`ємною частиною Договору, є динамічною і визначається на підставі кошторису та складає 1399007,77 грн. без ПДВ.
Згідно з п.п. 5.1, 5.2, 5.3 Договору, строк надання послуг підрядником не пізніше 30.04.2025. Підрядник розпочне надання послуг після підписання Договору. Надання послуг може бути закінчено достроково тільки за згодою із замовником. Датою закінчення надання послуг вважається дата їх прийняття замовником. Строки надання послуг можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у Договір.
Пунктом п. 7.3 Договору сторони визначили, що за невиконання зобов`язань за Договором підрядник несе відповідальність у порядку, визначеному п. 2 ст. 231 ГК України, а саме: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Відповідно до п. 8.1 Договору, сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення Договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо). 
Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 3 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі (п. 8.2 Договору). 
Згідно п. 8.3 Договору, доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є документи, які видаються відповідними компетентними органами. 
Договір, відповідно п. 11.1, набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами взятих за цим Договором зобов`язань але не пізніше ніж до 31.12.2025.
Пунктом 11.4 Договору визначено, що істотними умовами договору про закупівлю є предмет (найменування, кількість, якість), ціна та строк дії договору про закупівлю. Інші умови Договору про закупівлю істотними не є та можуть змінюватися відповідно до норм Господарського та Цивільного кодексів.
Відповідно до п. 1.7. Договору, істотні умови Договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків, передбачених законодавством (п. 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України “Про публічні закупівлі”, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178). 
Також п. 11.5 Договору передбачено, що істотні умови Договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків та з урахуванням положень статті 41 Закону «Про публічні закупівлі», крім частин другої — п`ятої, сьомої — дев`ятої статті 41 Закону, та п. 19 Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178.
Підпунктом 4 пункту 11.8 Договору зазначено, що зміна істотних умов Договору шляхом складання додаткової угоди допускається виключно у випадку продовження строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в Договорі про закупівлю.
За умовами п. 11.8 Договору, необхідність внесення змін до Договору має бути обґрунтованою та підтверджена стороною, яка ініціює такі зміни.
До Договору сторонами було підписано договірну ціну.
24.04.2025 відповідач надав до Департаменту лист від 23.04.2025 № 17-2025, яким у відповідності до пп. 4 п. 19 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178, просив подовжити строк надання послуг за Договором про закупівлю послуг від 08.04.2025 № 36 до 30.05.2025 у зв`язку з обставинами непереборної сили, а саме: затримки постачання будівельних матеріалів у зв`язку з воєнним станом в Україні та погіршенням безпекової ситуації в місті Запоріжжя.
24.04.2025 у додаток до листа № 17-2025 від 23.04.2025, відповідач надав позивачу-1 лист від 24.04.2025 № 17/1-2025, в якому зазначив, що ним було розпочато роботи по Договору № 36. Серед інших видів робіт передбачені роботи з улаштування цементової стяжки підлоги, цементно-пісчаної стяжки підлоги, улаштування покриттів підлоги з керамічних плиток на розчин із сухої клеєвої суміші, ґрунтування бетонних поверхонь стін, шпаклювання стін, улаштування підвісної стелі. Виконання робіт у строки, передбачені умовами договору, ускладнюється знаходженням у приміщенні працівників будівлі, оскільки більша частина робіт з аварійного (поточного) ремонту приміщення проводиться у холі та коридорі на 1 поверсі, де безпосередньо здійснюється особистий прийом громадян. Також у зв`язку зі збільшенням інтенсивності тривог протягом світлового робочого дня та з метою збереження життя і здоров`я працівників, з урахуванням п. 7.9 Договору, яким передбачено відповідальність підрядника за дотримання вимог із забезпечення техніки безпеки при виконанні робіт, відповідач об`єктивно не має можливості надати послуги у межах визначеного терміну надання послуг за Договором. У зв`язку з зазначеним та з урахуванням істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання обов`язків за Договором, та не залежать від підрядника, просив продовжити строк виконання робіт по Договору. 
Між сторонами Договору було підписано додаткову угоду № 1 від 25.04.2025 до Договору № 36 від 08.04.2025, відповідно до якої сторони виклали пункт 5.1 Договору у новій редакції, визначивши строк надання послуг підрядником не пізніше 30.05.2025.
30.05.2025 між сторонами було підписано довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми № КБ-3 за травень 2025 на суму 1399007,77 грн. та акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в за травень 2025 на суму 1399007,77 грн.
Сума 1399007,77 грн. була перерахована позивачем-1 на рахунок відповідача згідно платіжної інструкції № 191 від 09.06.2025 (оплачено УДКСУ у м. Запоріжжі 10.06.2025).
Обставини укладення договору № 36 від 08.04.2025 та додаткової угоди до нього, визнані сторонами та не підлягають доказуванню відповідно ч. 1 ст. 75 ГПК України.
5. Щодо представництва прокуратурою інтересів держави у суді 
Згідно ч. 3 ст. 4 ГПК України, до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 41 ГПК України, у господарських справах можуть брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з приписами частин 3, 4, 5 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Європейський Суд з прав людини звернув увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009) Європейський Суд з прав людини висловив таку думку: "сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".
Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 3-рн/99 від 08.04.1999, під поняттям "орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”, представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Верховний Суд у постанові від 09.10.2024 у справі № 394/438/22 зазначив, що винятковими випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. 
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
Судом враховано, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
Проте, з метою захисту інтересів держави прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежним чином.
Так, у постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18 суд дійшов висновку, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому, прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 906/506/18, від 11.04.2019 у справі № 904/583/18, від 13.02.2019 у справі № 914/225/18, від 21.05.2019 у справі № 921/31/18.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 сформовано правовий висновок, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
У рішенні Європейського Суду з прав людини від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного королівства" суд проголосив, що засіб захисту повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання даної норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Зокрема, така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 904/9169/17.
ДЕПАРТАМЕНТ З ПИТАНЬ ВЕТЕРАНСЬКОЇ ПОЛІТИКИ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ є розпорядником коштів міського бюджету, для розрахунків за Договором № 36 від 08.04.2025 були використані кошти міського бюджету Запорізької територіальної громади.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 БК України, бюджетна система України ґрунтується, зокрема, на принципі ефективності та результативності, відповідно до якого, при складанні та виконанні бюджетів усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання публічних послуг при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.
За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні здійснюється, зокрема, на принципі поєднання місцевих і державних інтересів.
Відповідно ч. 1 ст. 10 даного Закону, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
За змістом ч. 1 ст. 62 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком.
Згідно ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», доходи місцевих бюджетів та інші кошти, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад, є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування.
Як зазначено у позовній заяві, неналежне виконання зобов`язання щодо надання послуг у передбачений договором строк з боку ФОП ПИСАРЕНКО Т.Г. призвело до порушення прав Територіальної громади м. Запоріжжя щодо максимальної ефективності та результативності використання бюджетних коштів під час закупівлі послуг з аварійного (поточного) ремонту приміщення. У вказаному випадку має місце порушення інтересів держави у бюджетній сфері внаслідок неналежного (несвоєчасного) виконання зобов`язання за Договором з боку відповідача, що є підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру, спрямованих на їх захист.
Штрафні санкції внаслідок невиконання укладених розпорядником бюджетних коштів договорів з суб`єктами господарювання на придбання товарів, робіт і послуг за рахунок коштів відповідних бюджетів місцевого самоврядування належать до доходів загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад (п. 39 ч. 1 ст. 64 БК України).
У постанові Верховного Суду від 04.11.2022 у справі № 420/18905/21 зазначено, що
хоча у Конституції України не йдеться про захист прокурором інтересів суспільства, але інтерес держави є насамперед інтересом більшості членів суспільства, якому вона служить. Отже, інтерес держави охоплює суспільні (публічні) інтереси. Тому позов прокурора в інтересах громади прирівнюється до позову прокурора в інтересах держави.
У пункті 38 постанови від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду (абзац третій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»; висновки, висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, пункти 77-83; від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, пункт 8.8).
Пред`явлення позову прокурором у цій справі зумовлено порушенням інтересів держави внаслідок недотримання вимог законодавства України під час укладення додаткової угоди до Договору про закупівлю, внаслідок чого місцевий бюджет недоотримує доходи у вигляді штрафних санкцій, що є порушенням принципу ефективності та результативності використання бюджетних коштів та свідчить про порушення інтересів Запорізької територіальної громади та інтересів держави. 
Таким чином, ДЕПАРТАМЕНТ З ПИТАНЬ ВЕТЕРАНСЬКОЇ ПОЛІТИКИ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, який є виконавчим органом РАДИ, та ЗАПОРІЗЬКА МІСЬКА РАДА, які разом є органами місцевого самоврядування, є органами, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах. 
З матеріалів справи слідує, що у провадженні СВ Відділу поліції № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 42025082030000068 від 20.08.2025 за ч. 1 ст. 366 КК України, розпочате окружною прокуратурою, за фактом внесення невстановленими службовими особами до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей про існування об`єктивних обставин для продовження строків виконання робіт (послуг) за договорами закупівлі, виконання яких здійснювалося на території Комунарського та Шевченківського районів м. Запоріжжя за рахунок коштів місцевого бюджету, що призвело до недоотримання розпорядниками коштів місцевого бюджету доходів у виді штрафних санкцій за несвоєчасне виконання договорів.
Шевченківська окружна прокуратура міста Запоріжжя Запорізької області листами від 05.08.2025 № 57-101-4780ВИХ-25, від 05.08.2025 № 57-101-4782ВИХ-25 інформувала позивачів про порушення інтересів держави, що полягають в укладенні спірної додаткової угоди з порушенням законодавства та несплатою підрядником штрафу за порушення договору. 
У відповідь на вказані листи, ДЕПАРТАМЕНТ З ПИТАНЬ ВЕТЕРАНСЬКОЇ ПОЛІТИКИ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ листами від 20.08.2025 № 2511 та від 12.12.2025 № 4025, а також ВИКОНАВЧИЙ КОМІТЕТ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ листом від 21.08.2025 № 19781/03.3-20/12 повідомили про відсутність, з їх точки зору, підстав для звернення до суду за захистом порушених інтересів держави, зазначили про невжиття ними заходів претензійно-правового порядку щодо стягнення санкцій з підрядника.
Отже, вказані суб`єкти владних повноважень, попри обізнаність про наявність порушень законодавства у сфері публічних закупівель, не вжили жодних заходів реагування з метою захисту державних інтересів, які залишилися незахищеними. Відтак, підставою реалізації прокурором представницьких функцій у спірних правовідносинах стала усвідомлена пасивна поведінка позивачів щодо захисту інтересів держави.
У зв`язку з цим у прокурора виникло не тільки право, але й обов`язок відреагувати на їх порушення шляхом пред`явлення до суду цього позову.
Оскільки проведення процедури державних закупівель та укладення правочинів із порушенням законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, то захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.
У матеріалах справи міститься повідомлення від 30.01.2026, адресоване позивачам, щодо пред`явлення відповідної позовної заяви в інтересах держави. 
Отже, при зверненні з даним позовом до господарського суду прокурором дотримано норми статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру", визначено уповноважені державою органи та належним чином обґрунтовано необхідність захисту інтересів держави у спірних правовідносинах внаслідок, у тому числі, бездіяльності позивачів.
Позивач-1 зазначив, що послуги за Договором від 08.04.2025 № 36 надавались у межах Олександрівського району міста Запоріжжя, який не відноситься до територіальної юрисдикції Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя.
У відповідності до ч. 1 ст. 27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Як встановлено судом, адресою місцезнаходження відповідача, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: м. Запоріжжя, вул. Козацької старшини, буд. 27, кв. 2/4, тобто територія Шевченківського району м. Запоріжжя, на яку згідно з наказом Офісу Генерального прокурора від 17.02.2021 № 39 «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур» поширюється юрисдикція Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області.
Отже, Шевченківською окружною прокуратурою міста Запоріжжя Запорізької області правомірно пред`явлено позов за місцезнаходженням відповідача.
6. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення 
Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Статтею 204 ЦК України гарантується презумпція правомірності правочину, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Така презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до статей 203, 215 ЦК України, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання оспорюваного правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, у постанові Верховного Суду України від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16, тощо.
Відповідно ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Згідно з ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Договір, відповідно ч. 1 ст. 638 ЦК, є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 180 Господарського кодексу України, який був чинним на момент виникнення між сторонами господарських правовідносин, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
За приписами ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.
Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах
Відповідно до преамбули Закону України «Про публічні закупівлі», цей Закон визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції. Цей Закон також має на меті адаптувати законодавство України acquis Європейського Союзу на виконання Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони.
Суд Європейського Союзу зауважує, що з метою забезпечення прозорості процедур та рівного ставлення до учасників тендеру, зміни до положень державного контракту під час його дії становлять нове укладення контракту в розумінні Директиви 92/50, якщо вони істотно відрізняються за характером від початкового контракту і, отже, свідчать про намір сторін переглянути основні умови цього контракту. Зміна державного контракту під час його дії може вважатися істотною, якщо вона вводить умови, які, якби вони були частиною початкової процедури укладення контракту, дозволили б допуск інших учасників тендеру, крім тих, які були допущені спочатку, або дозволили б прийняття іншої пропозиції, крім тієї, яка була прийнята спочатку. Зміна також може вважатися істотною, якщо вона змінює економічний баланс договору на користь підрядника в спосіб, який не був передбачений умовами початкового договору (справа C-454/06 pressetext Nachrichtenagentur GmbH v Republik Osterreich (Bund), APA-OTS Originaltext - Service GmbH, APA Austria Presse Agentur registrierte Genossenschaft mit beschrankter Haftung).
Як зазначено у ч.ч. 1, 4 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Разом з тим, п. 4 ч. 5 ст. 41 цього Закону встановлено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Суд зауважує, що тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість усім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема відповідно до умов договору. 
Прокурор вважає, що укладений Договір про закупівлю за своєю правовою природою є договором підряду, позивачі т відповідач вважають що цей Договір є договором про надання послуг.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, а тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його предмету, умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків, з`ясувати фактичний характер спірних правовідносин, які склались між сторонами, з`ясувати дійсні наміри сторін спору при укладенні договору щодо визначення умов виконання зобов`язань обома сторонами цього договору наслідків, застосувати відповідні норми права. Така правова позиція є сталою та послідовною у судовій практиці, що підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10.05.2018 у справі № 924/263/17, від 02.02.2022 у справі № 927/1099/20, від 23.03.2021 у справі № 916/2380/18, від 01.10.2020 у справі № 910/21935/17, від 04.07.2018 у справі № 916/935/17, від 17.01.2019 у справі № 923/241/18, від 19.08.2020 у справі № 915/1302/19 тощо.
Відтак, господарський суд з огляду на зміст та умови укладеного між сторонами договору має встановити, який саме правочин вчинено сторонами та вирішити спір із застосуванням норм, які регулюють цей правочин.
Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі», у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:
21) послуги - будь-який предмет закупівлі, крім товарів і робіт, зокрема транспортні послуги, освоєння технологій, наукові дослідження, науково-дослідні або дослідно-конструкторські розробки, медичне та побутове обслуговування, найм (оренда), лізинг, а також фінансові та консультаційні послуги, поточний ремонт, поточний ремонт з розробленням проектної документації;
22) предмет закупівлі - товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі або в межах проведення спрощеної закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції/пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі). Предмет закупівлі визначається замовником у порядку, встановленому Уповноваженим органом, із застосуванням Єдиного закупівельного словника, затвердженого у встановленому законодавством порядку;
27) роботи - розроблення проектної документації на об`єкти будівництва, науково-проектної документації на реставрацію пам`яток архітектури та містобудування, будівництво нових, розширення, реконструкція, капітальний ремонт та реставрація існуючих об`єктів і споруд виробничого та невиробничого призначення, роботи з будівництва об`єктів з розробленням проектної документації, роботи з нормування в будівництві, геологорозвідувальні роботи, технічне переоснащення діючих підприємств та супровідні роботам послуги, у тому числі геодезичні роботи, буріння, сейсмічні дослідження, аеро- і супутникова фотозйомка та інші послуги, що включаються до кошторисної вартості робіт, якщо вартість таких послуг не перевищує вартості самих робіт.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Істотною умовою договорів про надання послуг є предмет, яким є послуга, що має, зокрема, такі ознаки: послуга не має матеріального, речового результату; послуга спрямована на задоволення потреб і має грошову оцінку; послуга невіддільна від джерела, тісно пов`язана з особою виконавця та процесом її надання, надання послуги здійснюється виконавцем особисто; послугу неможливо зберігати, вона існує лише на той час, коли надається; надання та споживання послуги відбувається одночасно; в послугах "продається" (передається) не, власне, результат, а дії, що призвели до нього.
У питанні розмежування "послуг" з "роботами" (предметом договору підряду), варто враховувати, що "роботи" - це діяльність, результат якої має матеріальне вираження і може бути реалізований для задоволення потреб фізичних чи юридичних осіб. Водночас "послуги" - це діяльність, результат якої не має, як правило, матеріального вираження, вони реалізуються і споживаються в процесі здійснення цієї діяльності.
Тобто, основною ознакою договору підряду, на відміну від договору про надання послуг, є наявність матеріального результату, результат виконаних робіт завжди має речову форму. Послуга ж є не має матеріального результату, вона полягає у вчиненні дії. Послуга споживається у процесі її надання. Грошовій оцінці підлягає не сам результат, а дії, які до нього призвели.
Близька за змістом правова позиція викладена у Верховним Судом у постановах від 04.09.2023 у справі № 910/5352/21, від 19.03.2025 у справі № 910/2026/24.
Предметом Договору про закупівлю № 36 є виконання аварійного (поточного) ремонту приміщення за кодом ДК 021:2015 (CPV) - 45450000-6 - Інші завершальні будівельні роботи.
Аналізуючи зміст цього Договору, не зважаючи на назву «про закупівлю послуг», суд приходить до висновку, що  за своєю правовою природою він є договором підряду, і правовідносини сторін за цим Договором регулюється главою 63 ЦК України, а не главою 61 ЦК. 
Істотними умовами договору підряду є, зокрема, предмет договору підряду; договірна ціна; строки початку та закінчення робіт. 
У відповідності до ч. 1 ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Як зазначалося вище та підтверджено матеріалами справи, в електронній системі публічних закупівель Prozorro було оприлюднено оголошення про проведення відкритих торгів з ідентифікатором UA-2025-03-17-010203-a щодо закупівлі ДЕПАРТАМЕНТОМ З ПИТАНЬ ВЕТЕРАНСЬКОЇ ПОЛІТИКИ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ послуг з аварійного (поточного) ремонту приміщення Департаменту за адресою: вул. Поштова, буд. 64 у м. Запоріжжя (ДК 021:2015 (CPV) - 45450000-6 - Інші завершальні будівельні роботи). Строк виконання робіт чи надання послуг визначено до 30.04.2025. 
За результатами закупівель замовником укладено з ФОП ПИСАРЕНКО Т.Г. договір про закупівлю № 36 від 08.04.2025. Сторони договору погодили всі його істотні умови, в тому числі, предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором, що узгоджується з приписами частини 3 статті 180 ГК України та приписами Закону України "Про публічні закупівлі".
Договором встановлено строк виконання робіт – до 30.04.2025. 
Пунктом п. 3-7 розділу Х Прикінцеві та перехідні положення Законом України “Про публічні закупівлі”, установлено, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт та послуг для замовників, передбачених цим Законом (далі - Особливості), визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз та з дотриманням вимог, встановлених пунктом 38 цього розділу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 затверджено Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України “Про публічні закупівлі”, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.
Постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 не передбачає внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі", а лише встановлює певні особливості щодо процедури здійснення публічних закупівель під час дії воєнного стану (постанови Верховного Суду від 18.06.2024 у справі № 922/2595/23, від 01.10.2024 у справі № 918/779/23).
Відповідно пп. 4 п. 19 цих Особливостей, істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпунктів 13 та 15 пункту 13) цих Особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків продовження строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Аналогічні умови містяться у п.п. 11.5, 11.7, 11.8 Договору про закупівлю № 36 від 08.04.2025.
Отже, виходячи з аналізу наведених норм, зміна істотних умов договору про закупівлю, зокрема в частині продовження строку виконання зобов`язань є правомірною виключно за таких умов: у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження; документально підтверджених обставин непереборної сили; документально підтверджених обставин затримки фінансування витрат замовника. 
Як вбачається з матеріалів справи, після укладення договору № 36 від 08.04.2025, сторонами до цього Договору було укладено додаткову угоду № 1 від 25.04.2025, відповідно до якої сторони змінили строк надання послуг підрядником: не пізніше 30.05.2025.
Будь-якого документального підтвердження виникнення та наявності об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, відповідач, як підрядник, перед укладенням додаткової угоди № 1 позивачу-1 не надав.
Обґрунтовуючи необхідність продовження строку виконання зобов`язань відповідач у листах від 23 та від 24 квітня 2025 посилався на: затримку постачання будівельних матеріалів у зв`язку з воєнним станом в Україні; погіршенням безпекової ситуації в місті Запоріжжі, а саме: збільшенням інтенсивності повітряних тривог протягом світлового робочого дня; ускладенням виконання робіт через знаходження у приміщенні працівників будівлі та інших громадян.
Однак, будь-яких документів на підтвердження вказаних у листах обставин підрядником замовнику надано не було. Зокрема, не надано доказів того, що відбулася затримка будівельних матеріалів, які необхідні для виконання робіт за Договором.
Суд зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 839 ЦК України, підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.
Відтак, приймаючи рішення щодо участі у тендері, знаючи про стислі строки виконання робіт (із 08 по 30 квітня 2025), відповідач, як підрядник, мав забезпечити наявність у нього необхідних матеріалів для виконання цих робіт. 
Недодержання контрагентом відповідача своїх обов`язків за договором поставки будівельних матеріалів не є тим випадком, наявність якого може бути підставою для внесення змін у договір про публічні закупівлі в частині продовження строків виконання робіт або свідчити про можливість звільнення відповідача від відповідальності за порушення строків виконання робіт.
Згідно ст. 850 ЦК, замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду. У разі невиконання замовником цього обов`язку підрядник має право вимагати відшкодування завданих збитків, включаючи додаткові витрати, викликані простоєм, перенесенням строків виконання роботи, або підвищення ціни роботи.
Матеріали справи не містять та сторонами Договору не надано будь-якого листування з приводу того, що замовник (позивач-1) перешкоджав чи заважав виконанню робіт відповідачем, що відповідач звертався до позивача-1 для надання йому доступу до приміщень, в яких виконувався ремонт, тощо.
Як пояснив представник позивача-1 у судовому засіданні 07.04.2026, необхідність в укладенні Договору була викликана тим, що приміщення Департаменту знаходилося у незадовільному стані для роботи та виконання службових обов`язків працівниками, відповідно, були визначені такі строки виконання робіт.
Отже, укладаючи Договір № 36 та визначаючи строк виконання робіт, замовник очікував отримати результат робіт саме до 30.04.2025, що пов`язано, зокрема з діяльністю Департаменту.
В Україні людина, її життя і здоров`я, безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним, а тому беззаперечним є факт того, що працівники відповідача під час сигналу «повітряної тривоги» мали припинити виконання роботи та перебувати в укритті, на чому наголошували відповідач та позивачі.
Разом з тим, Договір № 36 був укладений відповідачем 08.04.2025, тобто після спливу трьох років з дати введення в Україні воєнного стану (24.02.2022). А отже, відповідач, який здійснює господарську діяльність у місті Запоріжжі Запорізької області, частина якої є тимчасово окупованою, місто наближене до лінії фронту та майже щоденно обстрілюється російською федерацією, достеменно знав, що сигнал «повітряної тривоги» у місті Запоріжжі оголошується щодня та може тривати години.
Така обставина є загальновідомою та не могла бути неочікуваною для відповідача, а отже відповідач, взявши на себе виконання зобов`язання у конкретно визначений строк, мав та був зобов`язаний передбачити такі обставини.
Суд у судовому засіданні дослідив тривалість оголошення сигналу «повітряна тривога» з метою встановити, яким саме чином оголошення сигналу могло вплинути на роботу підрядника та, відповідно, дотримання ним строку виконання робіт.
Проаналізувавши лист від 18.08.2025 № 1673/06-04 Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради, наданий на запит позивача-1, суд встановив, що сигнал «повітряна тривога» (протягом робочого часу до дати складення відповідачем листа від 23.04.2025) оголошувався та тривав: 08.04.2025 – 01:22 год., 01:37 год., 09.04.2025 – 00:30 год., 00:30 год., 01:22 год., 10.04.2025 – 00:21 год., 00:41 год., 12.04.2025 – 00:02 год., 00:23 год., 13.04.2025 – 00:43 год., 00:14 год., 14.04.2025 – 00:53 год., 00:10 год., 15.04.2025 – 00:40 год., 01:30 год., 16.04.2025 – 00:24 год., 00:51 год., 00:32 год., 17.04.2025 – 00:22 год., 01:23 год., 01:51 год., 18.04.2025 – 00:19 год., 00:19 год., 00:19 год., 01:55 год., 00:17 год., 00:34 год., 19.04.2025 – 00:20 год., 01:25 год., 21.04.2025 – 00:37 год., 00:17 год., 00:47 год., 00:27 год., 22.04.2025 – 01:40 год. 22.04.2025 та 24.04.2025 були удари по території Шевченківського району м. Запоріжжя.
Тобто, сигнал протягом робочого часу в основному тривав короткостроково (хвилини), між сигналами були значні перерви.
Представник відповідача у судовому засіданні не змогла пояснити, яким саме чином оголошення сигналу «повітряна тривога» вплинула на виконання робіт підрядником. Зокрема, не було надано пояснень, скільки працівників працювало на об`єкті, чи можливо було збільшити їх чисельність, з урахуванням перерв у роботі у зв`язку з оголошенням сигналу.
Суд врахував, що згідно усного пояснення представника позивача-1, робочий час у Департаменті встановлений із 08:00 год. до 17:00 год.
Відповідачем не надано будь-яких доказів щодо того, протягом якого часу він працював на об`єкті. Крім того, сторонами не надано пояснень, де знаходиться укриття, до якого прямували працівники (безпосередньо у приміщенні Департаменту чи за іншою адресою), скільки часу необхідно було для того, щоб дістатися укриття та повернутися на об`єкт після припинення тривоги, тощо.
Суд зауважує, що відповідач надіслав позивачу-1 листи щодо продовження строку виконання робіт 24.04.2025, тобто за 6 днів до встановленого Договором строку закінчення робіт (30.04.2025). Відповідно, ним вже мала бути виконана значна та ймовірно найбільша частина робіт. Однак, сторонами строк виконання робіт продовжений до 30.05.2025, що більший загального строку, встановленого Договором, який фактично становив 23 дні (із 08.04.2025 по 30.04.2025), оскільки за умовами Договору підрядник розпочинає надання послуг після підписання Договору.
Вказане взагалі нівелює процедуру публічних закупівель.
Згідно даних з ЄДРЮО, видами економічної діяльності ФОП ПИСАРЕНКО Т.Г. є: 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи (основний), 43.12 Електромонтажні роботи, 43.31 Штукатурні роботи. 
Отже, ФОП ПИСАРЕНКО Т.Г. здійснює господарську діяльність із будівельно-монтажних робіт, та приймаючи участь у торгах під час діючого воєнного стану та укладаючи Договір № 36 з конкретно визначеним строком виконання робіт: до 30.04.2025, мала здатність оцінити можливість дотримання нею усіх термінів, у тому числі технологічних, при виконанні робіт. 
Суд критично ставиться до заяви відповідача, що не враховуючи на те, що обсяг робіт за договором не маленький, строк надання послуг до 30.04.2025 був би дотриманий, якщо б не повітряні тривоги, які забрали багато робочого часу. 
Як вбачається з листа від 18.08.2025 № 1673/06-04, сигнал «повітряна тривога» оголошувався і у період робочого часу березня 2025.
Укладаючи Договір відповідач, з урахуванням усіх наведених обставин, мав об`єктивно оцінити можливість виконання взятого зобов`язання у погоджені у Договорі строки, ризики та можливі негативні наслідки для себе.
Сторони, укладаючи договір, розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. 
Як зазначалося вище, окрім листів відповідача від 23.04.2025 та від 24.04.2025, що є додатком до листа від 23.04.2025, відповідач ніяких документів, які б свідчили про неможливість виконання ним зобов`язання за Договором, не надав.
Представник відповідача у судовому засіданні 07.04.2026 наголосив, що необхідність у продовженні строку виконання зобов`язання за Договором викликана саме погіршенням безпекової ситуації у місті Запоріжжі. Відповідач не посилався на виникнення непереборних обставин.
Згідно листа Запорізької торгово-промислової палати від 17.09.2025 вих. № 03.2/597, наданого на запит прокуратури, ФОП ПИСАРЕНКО Т.Г. до Запорізької торгово-промислової палати за засвідченням форс-мажорних обставин не зверталась.
Як визначено п. 4 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та пп. 4 п. 19 вказаних Особливостей, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі. Підставою для зміни продовження строку виконання робіт є лише виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження.
Таких документальних підтверджень матеріали справи не містять та учасниками справи не надано. Суд наголошує, що додаткова угода № 1 укладена між сторонами Договору № 36 взагалі без будь-якого документального обґрунтування, листи відповідача, на які посилаються відповідач та позивачі, не є таким документальним обґрунтуванням, оскільки обставини, що викладені у них, не підтверджені жодними доказами. До своїх листів відповідач навіть на надав відповідного листа щодо оголошення сигналу «повітряна тривога», чи навіть роздруківки з Інтернету, такий лист був наданий Управлінням з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради, наданий на запит позивача-1 від 14.08.2025, який був сформований вже після укладення спірної додаткової угоди № 1 від 25.04.2025.
Цієї обставини сторони не спростували.
Суд приходить до висновку, що доказів, які б переконливо підтверджували існування обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження строку виконання зобов`язань щодо виконання робіт за Договором, станом саме на час укладення спірної додаткової угоди, відповідачем надано не було.
Оцінивши надані учасниками справи докази, враховуючи відсутність у матеріалах справи документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили продовження строку виконання робіт за Договором про закупівлю від 08.04.2025 № 36, позовна вимога про визнання недійсною додаткової угоди від 25.04.2025 № 1 до Договору про закупівлю послуг  від 08.04.2025 № 36, що укладена між ДЕПАРТАМЕНТОМ З ПИТАНЬ ВЕТЕРАНСЬКОЇ ПОЛІТИКИ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ та ФОП ПИСАРЕНКО ТЕТЯНОЮ ГРИГОРІВНОЮ, визнається судом обґрунтованою та задовольняється.
Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
За змістом ч. 2 ст. 217 ГК України, у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.
Частиною 1 ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У постанові Верховного Суду від 06.06.2022 у cправі № 908/1133/21 Верховний Суд зазначив, що пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. Окрім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію і, навпаки, з моменту порушення є мірою відповідальності.
Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.10.2024 у справі № 911/952/22, текстуальне тлумачення положень статті 549 ЦК України свідчить, що законодавець у цій нормі пов`язує визначення пені як виду неустойки з такими кваліфікуючими ознаками як її обчислення: 1) за кожен день прострочення виконання; 2) у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання. Незалежно від того, які правовідносини урегульовано конкретними нормами права, наразі в законодавстві сформований єдиний підхід до застосування пені як виду неустойки (штрафної санкції), конститутивною ознакою якої є її нарахування за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Отже, поденне нарахування пені є ознакою, яка вирізняє її серед інших видів неустойки (штрафних санкцій) та визначає механізм обчислення (визначення розміру) пені. Вжитий законодавцем у цьому випадку займенник "кожний (кожен)" пояснює формулу обчислення пені, за якою загальна сума пені визначається шляхом множення ставки пені на кількість днів прострочення.
Пунктом п. 7.3 Договору сторони визначили, що за невиконання зобов`язань за Договором підрядник несе відповідальність у порядку, визначеному п. 2 ст. 231 ГК України, а саме: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Як встановлено судом, роботи за Договором мали бути виконані відповідачем у строк до 30.04.2025. 
У вказаний строк роботи виконані не були. Роботи за Договором були виконані та їх результат переданий замовнику 30.05.2025, що підтверджується актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в за травень 2025 від 30.05.2025. 
Прокурором пеню нараховано за період із 01.05.2025 по 29.05.2025 включно (29 днів прострочення), що є правильним.
Суд перевірив розрахунок пені та визнав його арифметично правильним, з відповідача на користь позивача-1 слід стягнути 34457,75 грн.
Зауваження позивачів та відповідача щодо неможливості при розрахунку пені застосування граничного розміру у вигляді подвійної облікової ставки НБУ, суд до уваги не приймає.
Згідно розрахунку суду, пеня, виходячи із розміру 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, становить суму 40571,23 грн. А отже, враховуючи положення Договору, при розрахунку пені слід застосовувати саме подвійну облікову ставку НБУ.
Враховуючи наведене вище, позовні вимоги задовольняються судом повністю.
Як зазначалося, позивачі позов прокурора не підтримали, вважають його безпідставним.
Суд вважає за необхідне зазначити таке.
Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя (справа “Броньовський проти Польщі”, заява № 31443/96, рішення від 22.06.2004, п. 184). 
Відповідно до правової позиції, сформованої Європейським судом у рішенні по справі “Рисовський проти України” від 20.11.2011 щодо принципу “Належного урядування”, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. 
ЗАПОРІЗЬКА МІСЬКА РАДА є органом місцевого самоврядування, ДЕПАРТАМЕНТ З ПИТАНЬ ВЕТЕРАНСЬКОЇ ПОЛІТИКИ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ є виконавчим органом ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, а отже, до повноважень цих органів відноситься здійснення захисту законних інтересів держави у правовідносинах, пов`язаних із закупівлею робіт за бюджетні кошти. Позивачі, насамперед, мають представляти інтереси Територіальної громади міста Запоріжжя, тобто великого кола осіб, які довірили цим органом розпорядження своїм майном.
В умовах воєнного стану, коли спостерігається дефіцит бюджету, органи місцевого самоврядування зобов`язані контролювати виконання міського бюджету, зокрема законність та ефективність використання коштів цього бюджету за договорами про закупівлю.
У даному випадку, ДЕПАРТАМЕНТ З ПИТАНЬ ВЕТЕРАНСЬКОЇ ПОЛІТИКИ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ є неприбутковою установою та утримується за рахунок коштів місцевого бюджету. Основним завданням ДЕПАРТАМЕНТУ є забезпечення реалізації ветеранської політики на території міста Запоріжжя шляхом створення єдиного багатофункціонального центру ветеранської політики. Метою діяльності ДЕПАРТАМЕНТУ є реінтеграція ветеранів та ветераном, членів їх сімей, пам`яті загиблих, організації їх реабілітації та адаптації.
Отже, діяльність ДЕПАРТАМЕНТУ є надважливою та соціально значущою в умовах сьогодення. 
Представник ДЕПАРТАМЕНТУ у судовому засіданні пояснила, що приміщення ДЕПАРТАМЕНТУ знаходилося у незадовільному стані, що унеможливлювало здійснення належним чином прийому ветеранів, осіб з інвалідністю, влаштування заходів для дітей, тощо.
Замовляючи роботи з аварійного ремонту ДЕПАРТАМЕНТ розраховував на строки виконання робіт, а тому укладаючи додаткову угоду та суттєво продовжуючи ці строки, без будь-якого на це документального обґрунтування, діяв суперечливо та на шкоду Територіальної громади міста Запоріжжя.
Позов Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області направлений на відновлення інтересів територіальної громади та отримання компенсації у вигляді грошових коштів (пені) за порушення строків виконання робіт. 
7. Судові витрати 
Відповідно до п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Судовий збір у суму 5324,80 грн. стягується з відповідача на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ: 

Позов задовольнити повністю.
Визнати недійсною Додаткову угоду від 25.04.2025 № 1 до Договору про закупівлю послуг  від 08.04.2025 № 36, укладену між ДЕПАРТАМЕНТОМ З ПИТАНЬ ВЕТЕРАНСЬКОЇ ПОЛІТИКИ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (код ЄДРПОУ 45565596) та Фізичною особою-підприємцем ПИСАРЕНКО ТЕТЯНОЮ ГРИГОРІВНОЮ (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ПИСАРЕНКО ТЕТЯНИ ГРИГОРІВНИ ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ДЕПАРТАМЕНТУ З ПИТАНЬ ВЕТЕРАНСЬКОЇ ПОЛІТИКИ ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (вул. Поштова, буд. 64, м. Запоріжжя, 69005, код ЄДРПОУ 45565596) штрафні санкції у сумі 34457 (тридцять чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) грн. 75 коп.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ПИСАРЕНКО ТЕТЯНИ ГРИГОРІВНИ ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (вул. Космічна, буд. 118а, м. Запоріжжя, 69050; отримувач: Запорізька обласна прокуратура, код ЄДРПОУ 02909973) 5324 (п`ять тисяч триста двадцять чотири) грн. 80 коп. судового збору. 

Відповідно ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано – 16 квітня 2026.
Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко