ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/723/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/7066/25 Категорія: 305010300 	Позарецької С.М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю. В. 	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року

м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів : 

Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л., Новікова О.М.,

секретар: Любченко Т.М.,

учасники справи: 

позивач – ОСОБА_1 ;

відповідач – держава Україна в особі Кагарлицького районного суду Київської області;

особа, яка подала апеляційну скаргу – представник ОСОБА_1 – адвокат Коханій Олексій Володимирович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Коханія Олексія Володимировича на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2026 року в справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Кагарлицького районного суду Київської області, треті особи: ОСОБА_2 , Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, 

в с т а н о в и в:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 , через представника адвоката Коханія О.В., звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Кагарлицького районного суду Київської області, треті особи: ОСОБА_2 , Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди. 
Свої позовні вимоги мотивував тим, що внаслідок невиконання суддею Кагарлицького районного суду Київської області вимог ч. 2 ст. 376 КПК України, зволікання із виготовленням повного тексту ухвали суду від 21.06.2024, були порушені права ОСОБА_1 щодо права на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом; нескладання суддею протягом 3-х місяців повного тексту судового рішення унеможливило направлення матеріалів справи до суду апеляційної інстанції для його перегляду та створення для засудженої особи, яка довела своє виправлення, ситуації правової невизначеності, щодо права на пільгу, передбачену ст. 81 КК України. Крім того, позивач вказує, що за шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставі та в порядку, встановлених законом. Внаслідок бездіяльності із недотримання строків виготовлення повного тексту ухвали, у позивача підірвано віру у правосуддя; створилось сприйняття та ставлення до судової системи, як до каральної та байдужої до засудженого, який відбуває покарання; позивач почав сприймати судову систему як таку, що має на меті лише кару, та таку, що не йме віри у можливість перевиховання. Позивач відчував душевні страждання, пов`язані із втратою позитивних планів на майбутнє та бажання найшвидше відновити та налагодити нормальні соціальні зв`язки в суспільстві. Такий стан позивача, як особі, яка досягла перевиховання, в період очікування розгляду апеляційної скарги, завдано душевних страждань, при цьому, він продовжував утримуватися у місцях відбуття покарання.
Позивач вказує, що таким чином, йому відповідачем була завдана моральна шкода, яку він оцінює у 1 000 000,00 грн. Кошти на відшкодування моральної шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України.
Таким чином, позивач просив суд стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на свою користь моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 грн, з урахуванням податків, що можуть нараховуватися на суму відшкодування; стягнути з відповідача на свою користь за рахунок коштів Державного бюджету України витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 60 000,00 грн.
Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2026 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн 00 коп., а також витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 300 грн 00 коп., а всього - 5300 грн 00 коп.
В іншій частині позову відмовлено.
Судові витрати у вигляді судового збору компенсовано за рахунок Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що державою в особі органів судової влади не було забезпечено позивачу гарантоване право на розгляд та вирішення його справи у розумні строки - своєчасне виготовлення повного тексту ухвали суду від 21.06.2024, що зумовило затримку у розгляді апеляційної скарги прокурора на це судове рішення і призвело до правової невизначеності статусу ОСОБА_1 (особи, яка відбувала покарання за вчинення кримінального правопорушення у місцях позбавлення волі, а також доводила перед державою та суспільством своє виправлення і використовувала право на умовно-дострокове звільнення, передбачене ст. 81 КК України, тобто сподівалася на покращення свого становища та на зменшення для себе наслідків, пов`язаних із відбуванням покарання), а тому це дає підстави вважати, що позивачу по справі було завдано моральної шкоди (душевні страждання).
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, враховуючи практику ЄСПЛ, принципи розумності, виваженості та справедливості, вважав обґрунтованим розмір 5000 грн 00 коп. При цьому, на думку суду, відсутні підстави для визначення розміру моральної шкоди 1 000 000 грн, як просить позивач, оскільки такий розмір є явно завищеним і не доведеним. 
Також суд зазначив, що позивач не скористався правом та ним не було надано висновок психологічної експертизи, здійсненої на замовлення учасника справи щодо визначення факту моральних страждань, їх глибини, зокрема і розміру моральної шкоди, як і не було подане до суду відповідне клопотання про призначення такої експертизи.
Не погодившись з заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2026 року в частині розміру стягнутої моральної шкоди, представник ОСОБА_1 – адвокат Коханій О.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про необхідну «адекватну сатисфакцію» за завдану моральну шкоду. Вирішується питання завдання саме моральної шкоди, розмір якої кожна особа, зважаючи на власне сприйняття ситуації, в якій опинилася, визначає самостійно, виходячи з індивідуальних особливостей характеру та психіки. Тобто моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Вказане спростовує доводи суду в оскаржуваному рішенні, що при визначенні розміру моральної шкоди суд мав керуватися висновком судово-психологічної експертизи. Крім цього, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили, відтак, зважаючи на характер спірних правовідносин, висновок експерта не може мати вирішального значення при визначенні розміру відшкодування.
Крім того, в апеляційній скарзі сторона позивача не погоджується з визначеним судом розміром правничої допомоги, яку позивач поніс під час розгляду справи судом першої інстанції, зазначаючи, що в першу чергу має бути врахованим об`єм наданої правничої допомоги та вчинених дій адвокатом.
В апеляційній скарзі адвокат Коханій О.В. також просив стягнути з Державного бюджету України на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 20 000,00 грн.
20.02.2026 до Черкаського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» від Державної казначейської служби України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.
Заслухавши доповідь судді, представника позивача та третьої особи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Із матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/5480/20 від 15.03.2021, який залишений без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 30.11.2021, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Вирок суду набрав законної сили 30.11.2021, про що свідчить розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили від 15.12.2021.
З 25.01.2022 ОСОБА_1 відбував основне призначене судом покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».
Відповідно до супровідного листа від 10.05.2024 до Кагарлицького районного суду Київської області надійшло подання начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)», полковника внутрішньої служби ОСОБА_3 , про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, без скасування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами стосовно засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (№ 4079/24-вх).
21.06.2024 Кагарлицьким районним судом Київської області у справі № 368/737/24 винесено ухвалу, якою подання начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволено і було проголошено вступну та резолютивну частини цієї ухвали, в якій, зокрема, зазначено, що повний текст ухвали буде проголошено о 08 год 00 хв 26.06.2024.
18.08.2024 захисником ОСОБА_1 адвокатом Коханієм О.В. через підсистему «Електронний Суд» до Кагарлицького районного суду Київської області було подано заяву (реєстраційний №6833/24-Вх) про доступ до матеріалів справи в електронному вигляді.
Після отримання доступу до матеріалів справи в електронному вигляді та завантаження матеріалів до підсистеми «Електронний Суд», що в особистому кабінеті захисника підсистеми «Електронний Суд», станом на 06.09.2024 була наявна лише вступна та резолютивна частини ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 21.06.2024 у справі № 368/737/24, підтвердженням чого є карта руху документа, в якій вказано: «Дата доставки до електронного суду 06.09.2024».
В електронному кабінеті підсистеми «Електронний Суд», у матеріалах справи № 368/737/24 наявна реєстраційна картка вхідного документа № 5623/24-Вх від 28.06.2024 про реєстрацію поданої Кагарлицьким відділом Обухівської окружної прокуратури апеляційної скарги від 28.06.2024 за вих. номером: 56/2-5758вих-24, на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 21.06.2024.
За даними листа Київського апеляційного суду від 23.08.2024 за № 05-02/2127/2024, захиснику Штефана Ю.А. надано відповідь на заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді та внесення додаткових відомостей до справи № 368/737/24, в якій зазначено, що згідно з даними, які містяться в Автоматизованій системі електронного документообігу «Апеляція», матеріали судового провадження стосовно засудженого ОСОБА_1 за єдиним унікальним номером справи 368/737/24 у провадженні Київського апеляційного суду не перебувають та для апеляційного розгляду не надходили.
Захисник засудженого звертався із запитами до ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» та Обухівської окружної прокуратури про надання копії ухвали від 21.06.2024.
Державною установою «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» листом від 09.09.2024 №2.3/3006 адвокату Коханію О.В. надано відповідь та копію вступної та резолютивної частин ухвали від 21.06.2024. Зокрема, повідомлено, що вказана ухвала, станом на 09.09.2024, законної сили не набрала та додатково повідомлено, що до ОСОБА_1 , наказом в.о. начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» від 03.07.2024 застосовано заохочення у виді подяки за неухильне дотримання норм, які визначають порядок і умови відбуття покарання.
Листом Обухівської окружної прокуратури за №56/2-780ВИХ-242 від 06.09.2024, повідомлено, що для отримання копії ухвали необхідно звернутись до суду та надано копію апеляційної скарги на ухвалу від 21.06.2024.
16.09.2024, в інтересах засудженого, адвокатом Коханієм О.В. на адресу Кагарлицького районного суду Київської області, через підсистему «Електронний Суд», подано клопотання, яке зареєстроване судом за № 7516/24Вх, щодо надання інформації про причини відсутності повного тексту ухвали від 21.06.2024 у справі №368/737/24.
17.09.2024 на адресу Кагарлицького районного суду Київської області, через підсистему «Електронний Суд», подано запит, зареєстрований за №7555/24-Вх, про надання інформації щодо виготовлення повного тексту ухвали від 21.06.2024 у справі №368/737/24 та направлення апеляційної скарги прокурора з матеріалами справи до суду апеляційної інстанції.
29.09.2024 на адресу Кагарлицького районного суду Київської області, через підсистему «Електронний Суд», адвокатом Коханієм О.В. подано клопотання про необхідність виконання вимог ч. 1 ст. 397 КПК України та надсилання апеляційної скарги Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури від 28.06.2024 за вх. № 56/2-5758вих-24 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 21.06.2024 у справі №368/737/24, до суду апеляційної інстанції.
30.09.2024 до Вищої ради правосуддя, представником ОСОБА_1 – адвокатом Коханієм О.В., було подано скаргу щодо дисциплінарного проступку судді ОСОБА_2 (справа № К-4642/0/7-24), який полягав, як зазначено, у: а) зволіканні з виготовленням вмотивованого судового рішення, несвоєчасне надання суддею копії судового рішення для її внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень; б) умисному або внаслідок грубої недбалості допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод або інше грубе порушення закону, що призвело до істотних негативних наслідків.
15.10.2024 суддею Закаблуком О.В. складеноно та надіслано як до ЄДРСР України, так і до електронного кабінету, повний текст ухвали від 21.06.2024 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_1 , про що свідчать дані картки руху документу від 15.10.2024.
Ухвалою Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 06.11.2024 № 3228/3дп/15-24, відкрито дисциплінарне провадження щодо судді Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_2 .
Рішенням Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 11.12.2024 №3588/3дп/15-24 суддю Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді догани з позбавленням на отримання доплати до посадового окладу судді протягом одного місяця.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 25.12.2024 апеляційну скаргу прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області Юрія Побірайко залишено без задоволення, а ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 21.06.2024 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного судом покарання щодо ОСОБА_1 – залишено без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/124166229).
30.12.2024, у зв`язку із набранням ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 21.06.2024 у справі № 368/737/24 законної сили та надходженням її до ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)», ОСОБА_1 був звільнений з місця відбуття покарання, що підтверджується довідкою серії КНВ № 26181 від 30.12.2024.
Колегія суддів апеляційного суду наголошує, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).
Відповідно до статті 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди (стаття 16 ЦК).
Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно зі статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
Разом з тим, відповідно до статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, а також їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів чи осіб.
Апеляційний суд враховує, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновку, що державою в особі органів судової влади не було забезпечено позивачу гарантоване право на розгляд та вирішення його справи у розумні строки - своєчасне виготовлення повного тексту ухвали суду від 21.06.2024, що зумовило затримку у розгляді апеляційної скарги прокурора на це судове рішення і призвело до правової невизначеності статусу ОСОБА_1 (особи, яка відбувала покарання за вчинення кримінального правопорушення у місцях позбавлення волі, а також доводила перед державою та суспільством своє виправлення і використовувала право на умовно-дострокове звільнення, передбачене ст. 81 КК України, тобто сподівалася на покращення свого становища та на зменшення для себе наслідків, пов`язаних із відбуванням покарання), а тому це дає підстави вважати, що позивачу по справі було завдано моральної шкоди (душевні страждання).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди позивачем не оскаржується, у зв`язку з чим відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства не є предметом перегляду в апеляційному порядку.
Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд апеляційної інстанції виходить із положень частини третьої статті 23 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, тривалості негативних наслідків, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення, із дотриманням вимог розумності та справедливості.
Колегія суддів звертає особливу увагу на те, що у даній справі порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку не носило формального характеру, а мало безпосередній та істотний вплив на реалізацію позивачем його фундаментального права на свободу.
Так, відповідно до встановлених обставин справи, несвоєчасне виготовлення повного тексту ухвали суду від 21 червня 2024 року призвело до фактичної неможливості апеляційного перегляду судового рішення у розумні строки, що, у свою чергу, зумовило стан правової невизначеності статусу ОСОБА_1 .
Колегія суддів враховує, що вказане судове рішення стосувалося застосування до позивача умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, тобто безпосередньо пов`язане з реалізацією його права на свободу та особисту недоторканність.
Затримка у виготовленні повного тексту судового рішення фактично призвела до відтермінування апеляційного перегляду та, відповідно, до більш тривалого перебування позивача у місцях позбавлення волі, що, поза розумним сумнівом, спричинило для нього душевні страждання, пов`язані з очікуванням вирішення питання щодо можливості звільнення, невизначеністю правового становища та обмеженням можливості планування подальшого життя.
Також колегія суддів бере до уваги, що факт порушення з боку судді вимог процесуального закону щодо своєчасного виготовлення судового рішення підтверджений рішенням Вищої ради правосуддя про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, що свідчить про істотність допущених порушень.
Щодо визначення розміру моральної шкоди, колегія суддів зазначає, що практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питання відшкодування моральної шкоди свідчить про те, що оцінка такої шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. При цьому судова практика має забезпечувати правову визначеність у питанні щодо компенсацій за вчинення аналогічних правопорушень.
З цього погляду можливість людини реалізувати своє природне право на одержання компенсації за страждання і переживання, спричинені посяганням на належні їй особисті немайнові блага, слід розцінювати як один з виявів верховенства права. Водночас усвідомлення взаємозв`язку відшкодування моральної шкоди з правом на доступ до ефективного засобу юридичного захисту вочевидь має спиратися на загальне переконання у спроможності юрисдикційного органу сформувати обґрунтоване уявлення щодо наявності та специфіки втілення моральної шкоди, що зазвичай виникає за подібних життєвих обставин.
У переважній більшості випадків ЄСПЛ наголошує на розумно очікуваних, передбачуваних або звичайних за подібних обставин негативних наслідках, що мали б виникнути у немайновій сфері потерпілої особи; виходить з розумного врахування суті порушеного права, особливостей вчинення конкретного правопорушення та характерного для останнього негативного впливу на стан потерпілого.
З урахуванням обставин справи, які встановлені судами, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 5000,00 грн є заниженим та не забезпечує належної компенсації завданих позивачу страждань.
Призначення експертизи для визначення розміру моральної шкоди, про яку зазначав суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, не є обов`язковим, оскільки таке визначення, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, належить до компетенції суду.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне збільшити розмір відшкодування моральної шкоди до 20 000,00 грн, що відповідатиме принципам розумності, виваженості та справедливості і забезпечить належну компенсацію за допущене порушення.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції, шляхом збільшення розміру моральної шкоди з 5 000,00 грн до 20 000,00 грн, яка підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 .
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат, відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», то судовий збір слід компенсувати за рахунок Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Так, апеляційним судом встановлено, що представництво інтересів ОСОБА_1 в Придніпровському районному суді м. Черкаси та в Черкаському апеляційному суді здійснював адвокат Коханій Олексій Володимирович на підставі свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю від 15.03.2019, ордера серії СА № 1130474 від 31.07.2025, виданого на підставі договору про надання правничої допомоги від 15.07.2024, договору про надання правничої допомоги від 28.07.2025 № 30/2025, додаткової угодуи № 1 до цього договору від 09.12.202.
Із матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу, понесені під час розгляду справи в суді першої інстанції в сумі 60 000,00 грн.
На підтвердження наданих адвокатом Коханієм О.В. послуг з професійної правничої допомоги в суді першої інстанції, матеріали справи містять рахунок-фактуру № ОК-0000034 від 30.07.2025 (аванс за правничу допомогу за договором № 30/2025 від 28.07.2025 у сумі 60000 грн 00 коп.), акт № ОК-0000047 здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) на загальну вартість 60 000 грн 00 коп., прибутковий касовий ордер №30/2025 від 31.07.2025 про отримання адвокатом Коханієм О.В. від ОСОБА_4 60 000 грн 00 коп. на підставі договору № 30/2025 від 28.07.2025. Ці докази суд вважає належними та допустимими. 
Враховуючи, що за результатами перегляду рішення суду першої інстанції апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зміни оскаржуваного рішення, шляхом збільшення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, беручи до уваги наявність у матеріалах справи доказів понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, а також наявність клопотання сторони відповідача, у порядку ч. 6 ст. 137 ЦПК України, про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, колегія суддів вважає, що з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу, понесені під час розгляду справи в суді першої інстанції в сумі 5 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 367, 374, 376, 381-382, 133, 137, 141 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Коханія Олексія Володимировича задовольнити частково.
Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2026 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Кагарлицького районного суду Київської області, треті особи: ОСОБА_2 , Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди, в оскаржуваній частині змінити, збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди, стягнутої з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , з 5 000,00 грн до 20 000,00 грн.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені під час розгляду справи в суді першої інстанції, у розмірі 5 000,00 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Повний текст постанови складено 16 квітня 2026 року.

Судді Ю.В. Сіренко
Т.Л. Фетісова
О.М. Новіков