Справа № 165/4133/25
Провадження № 2/156/171/26
Рядок статзвіту № 40

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и 
15 квітня 2026 року    сел. Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого - судді Комзюк Н.Н.,
за участю секретаря судового засідання - Кирилюк Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:
До Іваничівського районного суду Волинської області 05.01.2026 надійшла цивільна справа №165/4133/25 за позовом ТОВ «Фінпром Маркет» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до ухвали Нововолинського міського суду Волинської області від 03.12.2025 про передачу цієї справи на розгляд за підсудністю.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №71232631 від 24.05.2025, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 . Відповідач умови вказаного договору не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у загальному розмірі 16500,00 грн, яка складається із: 5000,00 грн. тіла кредиту; 750,00 грн. відсотків; 750,00 грн. комісії; 10000,00 грн. пені. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2026 головуючим суддею у цій справі визначено суддю Іваничівського районного суду Волинської області Комзюк Н.Н. 
Ухвалою від 13.01.2026 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву, у якій просив розглядати справу без участі представника ТОВ «Фінпром Маркет».
Відповідач у судове засідання тричі не з`явилась, будучи повідомленою про розгляд справи належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала.
Ухвалою суду від 15.04.2026 суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача заочно.
Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку.
Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.77, 79, 80 ЦПК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Судом встановлено, що 24.05.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та  ОСОБА_1 укладено договір (в електронній формі) про надання коштів у кредит №71232631 (далі – Договір).
Відповідно до довідки про ідентифікацію клієнт ОСОБА_1 була ідентифікована ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису. Ідентифікація клієнта відбулась 24.05.2025 за посередництва системи BankID НБУ, через банк «oshadbank».
Для підписання Договору відповідачем використано електронний підпис одноразовий ідентифікатор 26057.
Пунктом 2.1 Договору визначено, що кредитодавець (ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») зобов`язується передати позичальнику ( ОСОБА_1 ) у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту.
У Договорі сторони погодили, зокрема, суму кредиту - 5000,00 грн.; строк його дії - 30 днів, тобто до 22.06.2025; процентну ставку/день - 0,500%; комісію за надання кредиту - 15,00% від суми наданого кредиту, що складає 750,00 грн.; процентну ставку за понаднормове користування кредитом - 4,00% в день; пеня за невиконання позичальником умов Договору - 4,00% в день (п.2.2.1 – 2.2.4 Договору).
Згідно із п. 5.5, 5.6 Договору сторони узгодили, що Договір укладається сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням ІКС, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у сторін Договору виникають цивільні права та обов`язки. Договір укладається відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір в електронній формі та його підписання сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином Договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі.
За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2. Договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок), виходячи із строку фактичного користування кредитом, за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за Договором (п.6.1 Договору). 
Підписанням цього Договору позичальник засвідчила, що: ознайомилась на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо кредитодавця та його послуги, що передбачена ст.9 ЗУ «Про споживче кредитування», ст. 7 ЗУ «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України; до моменту підписання Договору вивчила його умови та правила надання коштів та банківських металів у кредит, що розміщені на веб-сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, а його зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору їй зрозумілі. Договір уклався нею без нав`язування, відповідає її вільному вибору, намірам та інтересам, а інформація, надана кредитодавцем є зрозумілою та достатньою для прийняття усвідомленого рішення; отримала для ознайомлення від кредитодавця та вивчила інформацію, викладену в паспорті споживчого кредиту, за формою, встановленою ЗУ «Про споживче кредитування»; у випадку неналежного виконання зобов`язань за Договором кредитодавець має право без згоди позичальника передати свої права кредитора (відступити право вимоги) за договором (п.11.1, 11.1.1, 11.1.2, 11.1.5, 11.1.10 Договору).
У справі також наявна таблиця обчислення загальної вартості кредиту (графік платежів за договором), який також підписаний позичальником електронним ідентифікатором 26057. У таблиці зазначено дату видачі кредиту, сума кредиту, проценти за користування кредитом.
Наведене свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.
Платіжною інструкцією АТ «ТАСКОМБАНК» від 24.05.2025 підтверджено переказ грошових коштів ОСОБА_1 у сумі 5000,00 грн. 24.05.2025 за вказаними у договорі реквізитами банківської картки (маскований номер картки № НОМЕР_1 ).
Окрім цього, згідно з інформацією, наданою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання ухвали суду від 13.01.2026, у банку на ім?я ОСОБА_1 (рнокпп - НОМЕР_2 ) емітовано банківську картку № НОМЕР_3 . З наданої банком виписки слідує, що на вказану банківську картку 24.05.2025 о 14:57 було зараховано 5000,00 грн.
Отже, ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 за договором виконало та надало кредит у сумі 5000,00 грн., шляхом зарахування коштів на її платіжну картку. Таким чином, у відповідача виник обов`язок повернути отримані кошти, на умовах та у строки, передбачені договором.
Також, між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» 16.10.2025 укладено договір факторингу № 16/10/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №71232631 від 24.05.2025.
Так, згідно з п.2.1.3 договору факторингу №16/10/25, перехід від клієнта (ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») до фактора (ТОВ «Фінпром Маркет») права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (день підписання реєстру прав вимог). Підписаний сторонами реєстр прав вимог в паперовому/електронному вигляді є невідємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги.
Відповідно до реєстру прав вимог №16/10/25-02 від 16.10.2025, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінпром Маркет» право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу №16/10/25 від 16.10.2025, у тому числі до відповідача за договором кредиту №71232631 від 24.05.2025 на загальну суму 16500,00 грн.
Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором кредиту №71232631 від 24.05.2025.
Зі змісту позову вбачається, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала.
Так, згідно з наданим розрахунком заборгованість відповідача станом на 17.10.2025 складає 16500,00 грн. з яких 5000,00 грн.. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 750,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 750,00 грн. - сума заборгованості за комісією за надання кредиту, 10000,00 грн. - сума заборгованості за пенею.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно із ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Враховуючи, що отримані відповідачем кредитні кошти, відсотки за їх користування у добровільному порядку не були сплачені, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5000,00 грн., а також 750,00 грн. нарахованих відсотків.
При цьому, слід зауважити, що розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, доказів помилковості чи неправильності наданих позивачем розрахунків, а також належного виконання зобов`язань за кредитним договором не надано. Відсотки за кредитом нараховувались по 22.06.2025, тобто в межах погодженого між сторонами строку договору. 
Щодо позовних вимог у частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 750,00 грн., а також пені у розмірі 10000,00 грн., суд зазначає наступне.
Нарахування комісії за видачу кредиту у розмірі 15% від суми кредиту встановлено п.2.2.4 Договору.
Разом з цим, у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) суд зробив висновок, що: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У відповідності до частин першої-третьої 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Положення спірного кредитного договору № PLRPGK0000000002 від 28 травня 2008 року про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII від 15 листопада 2016 року».
Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.
Нормами ч. 5 ст. 14 Закону України «Про споживче кредитування» передбачена заборона вимагати від споживача укладення договору про споживчий кредит як обов`язкової умови придбання будь-яких товарів чи послуг у кредитодавця або у його спорідненої чи пов`язаної особи.
Враховуючи викладену правову позицію Верховного Суду та норми діючого законодавства суд вважає, що нарахування комісії за надання кредиту у загальній сумі 750,00 грн. суперечить положенням ч. 1, ч. 2 ст. 228 ЦК України, оскільки не є платою за послуги, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику, а тому нарахування на користь кредитора комісій за видачу кредитних коштів є незаконним.
Також, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст.611 ЦК України).
Позивач просить стягнути заборгованість за пенею у розмірі 10000,00 грн однак, відповідно до п.18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час.
Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України.
Також, Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 №183/7850/22(61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Отже, нарахування пені у розмірі 10000,00 грн. за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за договором №71232631 від 24.05.2025 у розмірі 5750,00 грн., яка складається із тіла кредиту у розмірі 5000,00 грн. та відсотків у розмірі 750,00 грн.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат у вигляді судового збору та витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.
При звернені до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією АТ «ОТП БАНК» №579942757.1 від 14.11.2025.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (5750,00 грн (розмір задоволених вимог) х 100 % / 16500,00 грн (розмір заявлених позовних вимог) = 34,85% задоволених вимог; 2422,40 грн. х 75,69%/100 = 844,20 грн. розмір судового збору, що підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Також, з матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О. 25.08.2025 укладено договір про надання правничої допомоги №25-08/2025/ФП.
Згідно з витягом з акта №6ФП за договором про надання правничої допомоги №25-08/2025/ФП від 25.08.2025 вартість наданих послуг щодо боржника ОСОБА_1 склала 4500 грн., з яких за вивчення наявних у клієнта документів, їх аналіз, визначення правової позиції/аналіз судової практики, збір документів для формування позовної заяви - 500 грн; за підготовку/складання та направлення позовної заяви, представництво інтересів клієнта у суді - 4000 грн.
З акта також вбачається, що за надані послуги клієнт сплачує адвокату винагороду у розмірі 144000,00 грн.
Платіжною інструкцією АТ «ОТП БАНК» №579939289.1 від 27.10.2025 підтверджено перерахування коштів у сумі 144000,00 грн. на ім`я ОСОБА_2 , згідно з актом №6ФП за договором про надання правничої допомоги №25-08/2025/ФП від 25.08.2025.
Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно частини 6 вказаної статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Від відповідача не надходило жодних заяв та клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн. є співмірними зі складністю справи, ціною позову, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому суд вважає їх обґрунтованими.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1568,25 грн. (4500 грн. х 34,85%/100).
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 19, 76-81, 141, 223, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за договором про надання коштів у кредит №71232631 від 24.05.2025 у розмірі 5750 (п`ять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» витрати по оплаті судового збору у розмірі 844 гривні 20 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1568 гривень 25 копійок.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідно до вимог п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», код ЄДРПОУ 43311346, місце знаходження 08205, Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова, 31/33;
відповідач -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя     Н.Н. Комзюк