Справа № 752/22039/25
№ апеляційного провадження: 33/824/1605/2026
Головуючий у суді першої інстанції: Коваль В.О. 
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Крижанівська Г.В., за участю секретаря судового засідання Шпирук Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника Поліщука Володимира Анатолійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 24 листопада 2025 року, винесену за результатами розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись із вказаною постановою, захисник Поліщук В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Посилається на те, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Зазначає, що ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом, він не був відсторонений від керування транспортним засобом, а направлення до закладу охорони здоров`я на огляд водія на стан сп`яніння було складено не в зазначену в ньому дату та час. Крім того фабула, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ст. 130 КУпАП і законом не передбачено відповідальність за діяння, що зазначені у протоколі. Також зазначає, що з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що невідомий чоловік, який в подальшому представився ОСОБА_2 , заявляв працівнику поліції, що саме він керував транспортним засобом, а працівник поліції повідомив про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та просив надати документи. Невстановлена особа відмовилась надати документи, після чого працівник поліції повідомив цю інформацію своїй колезі та наполягав, що саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом. Наголошує на тому, що наявний в матеріалах справи відеозапис не містить моменту керування транспортним засобом ОСОБА_1 чи іншими особами, а з розмов працівників поліції вбачається, що вони достеменно не встановили, хто керував транспортним засобом та звинуватили у керуванні транспортним засобом ОСОБА_1 ґрунтуючись на припущеннях. Звертає увагу на те, що працівниками поліції також було складено постанову про притягнення ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки він нібито порушив правила дорожнього руху, а саме не включив покажчик лівого повороту, при виїзді з прилеглої території. Проте постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2025 року вказану постанову було скасовано з тих підстав, що на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції, який міститься і в матеріалах даної справи, відсутній момент, коли ОСОБА_1 при здійсненні повороту ліворуч не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку. Також суд не звернув увагу на порушення працівниками поліції порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема протокол та направлення на огляд на стан сп`яніння було складено за відсутності ОСОБА_1 та працівники поліції не пропонували йому їх підписувати, а самостійно зазначили про відмову останнього від їх підписання. 
В судовому засіданні захисник Поліщук В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з наведених у ній підстав. 
Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, суд відповідно до вимог ст. 250, ч. 6 ст. 294 КУпАП вважав за можливе слухати справу за його відсутності. 
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП., а саме у відмові особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Апеляційний суд вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим з огляду на наступне.
Так, до суду був наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 429327 від 20 серпня 2025 року, в якому зазначено, що 20 серпня 2025 року о 23 год. 00 хв. в м. Київ, вул. Метрологічна, 111, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, що склалася, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest» та проведення медичного огляду в медичному закладі водій відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Подія фіксувалась на БК 472113, 477762 (а.с. 2).
До протоколу було долучено картку обліку адміністративного правопорушення, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5533339 від 20 серпня 2025 року та DVD диск із відеозаписами, з нагрудних камер працівників поліції (а.с. 1, 5, 6, 9). 
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність.
Виходячи з вказаних норм законодавства, сама по собі відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є складом адміністративного правопорушення та тягне за собою адміністративну відповідальність передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, який також було відтворено в судовому засіданні за клопотанням захисника Поліщука В.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 . З указаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 була пред`явлена вимога щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі та забезпечена можливість для виконання водієм вказаного вище обов`язку, проте ОСОБА_1 згоду на проходження такого огляду не надав. Як наслідок, обов`язок, встановлений п. 2.5 Правил дорожнього руху водій, не виконав (а.с. 9). 
ОСОБА_1 не спростовував факт відмови ним від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Жодних пояснень про те, що він не керував транспортним засобом ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначив. 
За таких обставин, суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, є необґрунтованими. З долучених до матеріалів справи відеозаписів вбачається, що працівниками поліції здійснювалося переслідування автомобіля «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , із увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольорів та подачею звукового сигналу. ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції зупинити транспортний засіб не реагував та під час руху вказаного транспортного засобу вистрибнув з його водійського сидіння, тікав та намагався переховуватись від працівників поліції.
Посилання захисника ОСОБА_1 на те, що за кермом транспортного засобу був інший чоловік, який представився ОСОБА_2 і повідомив працівників поліції про те, що саме він перебував за кермом транспортного засобу є безпідставними. З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що після того, як ОСОБА_1 вистрибнув з автомобіля під час його руху, а працівник поліції намагався зупинити вже некерований транспортний засіб, особа, яка представилась працівникам поліції Сергієм Петровичем, перебувала на пасажирському сидінні даного автомобіля. 
Доводи апеляційної скарги про те, що направлення до закладу охорони здоров`я на огляд водія на стан сп`яніння було складено не в зазначені в ньому дату та час, що вбачається з відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, є необґрунтованими, оскільки самі по собі розбіжності часу, зазначені в направленні на огляд водія та відображені у відеозаписі, не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Також необґрунтованими є посилання захисника ОСОБА_1. на порушення працівниками поліції порядку складання протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема на те, що протокол та направлення на огляд на стан сп`яніння було складено за відсутності ОСОБА_1 , а працівники поліції не пропонували йому їх підписувати та самостійно зазначили про його відмову від підписання протоколу, оскільки після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, останній поводився агресивно, не бажав спілкуватися з працівниками поліції, зачинився в будинку та з власної волі не був присутнім при складанні протоколу. При цьому, самі по собі можливі порушення, допущенні працівниками поліції, не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не оскаржував дії працівників поліції. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга захисника Поліщука В.А., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 24 листопада 2025 року - залишенню без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Поліщука Володимира Анатолійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 24 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Г.В. Крижанівська