ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 678/1343/25
Провадження № 22-ц/820/616/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,
розглянув в порядку частини 1 статті 369 ЦПК України цивільну справу №678/1343/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2025 року, в складі судді Лазаренка А.В., за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог 
В серпні 2025 року позивач ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №447471-КС-001 від 04 лютого 2022 року, що становить 47569,40 грн, яка складається з: 16000 грн – сума прострочених платежів по тілу кредиту; 29169,40 грн – сума прострочених платежів по процентах; 2400 грн – сума прострочених платежів за комісією.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04 лютого 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №447471-КС-001 про надання кредиту в розмірі 16000 грн під 1,07874163% за кожен день строком на 24 тижні, з кінцевим терміном повернення 22 липня 2022 року. Позичальник виконав зобов`язання частково, заборгованість станом на 08 серпня 2025 року становить 47569,40 грн, яка складається з: 16000 грн – сума прострочених платежів по тілу кредиту; 29169,40 грн – сума прострочених платежів по процентах; 2400 грн – сума прострочених платежів за комісією.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором №447471-КС-001 про надання кредиту від 04 лютого 2022 року в розмірі 37560 грн, з них: сума прострочених платежів по тілу кредиту – 16000 грн; сума прострочених платежів по процентах – 21560 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір в розмірі 1912,73 грн.
Рішення суду мотивоване тим, що відповідачка не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «Бізнес Позика» слід стягнути суму неповернутого кредиту в розмірі 16000 грн та проценти за користування кредитом в розмірі 21560 грн, розмір яких зазначений у кредитному договорі. Підстави для стягнення процентів у розмірі, що не передбачений умовами договору відсутні, оскільки вони не узгоджені сторонами та не включені в орієнтовну вартість кредиту. Також, відсутні підстави для стягнення комісії, оскільки в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які банком встановлена комісія. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Бізнес Позика» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції змінити та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Узагальнення доводів апеляційної скарги
Апеляційна скарга обґрунтована невідповідністю висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.
Зазначає, що проценти по кредитному договору №447471-КС-001 нараховані в період дії договору за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту та відповідають умовам укладеного між сторонами договору. При цьому, штрафні санкції та проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, позивачем не нараховувались та не були включені до позовних вимог.  В пункті 3.2 договору сторони визначили обов`язковий графік платежів, у якому було погоджено, що якщо позичальник сплачує заборгованість згідно з графіка платежів (без порушень), то сплаті підлягає 39960 грн, з яких: проценти – 21560 грн. Отже, загальна сума до сплати становила б 39960 грн, з яких по процентах 21560 грн лише у випадку належного виконання позичальником зобов`язань та погашення обумовлених сум згідно з графіком платежів. Однак, боржником не було сплачено жодного платежу на погашення кредиту за договором №441144-КС-001 про надання кредиту, чим порушено зобов`язання, встановлені договором, що призвело до подорожчання кредиту і збільшення загального розміну нарахованих процентів за період користування кредитом, оскільки проценти нараховуються щоденно на фактичний залишок по тілу кредиту. З розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що проценти за користування кредитом за відсотковою ставкою в розмірі 1,07874163% нараховані позивачем на залишок заборгованості по тілу кредиту в межах дії договору, а саме, з 04 лютого 2022 року по 22 липня 2022 року включно. Вказаний розрахунок заборгованості повністю відповідає умовам договору, а розмір нарахованих процентів відповідає нормам статей 1048, 1050 та 1056-1 ЦК України. Крім того, відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі, комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. У кредитних договорах ТОВ «Бізнес Позика» встановлюється комісія саме за надання кредиту, а не за його обслуговування, яка є разовою, та розмір якої є незмінним. Також, комісія за надання кредиту та порядок її сплати визначені пунктами 1.4, 2.7, 5.2 правил про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», які є невід`ємною частиною договору про надання кредиту. Крім того, комісія за надання кредиту передбачена пунктом 4 паспорта споживчого кредиту та таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача. Отже, як вбачається з умов даного кредитного договору та правил надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», встановлення комісії за надання кредиту є правомірним, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.

Процесуальні дії апеляційного суду
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 16 січня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика».
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 19 січня 2026 року справу призначено до судового розгляду.
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень статті 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Мотивувальна частина
Встановлені фактичні обставини справи 
Встановлено, що 04 лютого 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір №447471-КС-001 про надання кредиту. Вказаний договір відповідачка підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором «G-8997» 04.02.2022 о 12:18:25.
Відповідно до пункту 1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 16000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та правилами надання споживчих кредитів. Строк кредиту: 24 тижні; процентна ставка в день: 1,07874163%, фіксована; комісія за надання кредиту: 2400 грн; загальний розмір наданого кредиту: 16000 грн; термін дії договору: до 22 липня 2022 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 39960 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 7282,29 процентів.
Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.
Факт перерахування ОСОБА_1 на рахунок коштів у сумі 16000 грн через платіжну систему LiqPay згідно з договором №447471-КС-001 від 04 лютого 2022 року, карта НОМЕР_1 підтверджується квитанцією від 04 лютого 2022 року №490040431. 
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Бізнес Позика», станом на 08 серпня 2025 року, заборгованість ОСОБА_1 за договором №447471-КС-001 про надання кредиту від 04 лютого 2022 року, становить 47569,40 грн, з них: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 16000 грн. 00 коп.; сума прострочених платежів по процентах - 29169,40 грн; сума прострочених платежів по комісії - 2400 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду в частині розміру тіла кредиту не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного перегляду.
Відповідно до частини 4 статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з частинами 3, 4, 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що 04 лютого 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №447471-КС-001 шляхом підписання кредитного договору відповідачкою електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. 
На підтвердження укладення в електронній формі договору про надання кредиту №447471-КС-001 від 04 лютого 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 позивач надав його паперову копію, в якій зазначено усі реквізити відповідачки, в тому числі паспортні дані, ідентифікаційний код, місце проживання, а також інформація щодо умов кредитування. 
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Оскільки кредитний договір укладений шляхом накладення електронного підпису відповідачки, який ідентифікує його особу, договір вважається укладеним.
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про належне укладення договору про надання кредиту №447471-КС-001 від 04 лютого 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 .
Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Факт перерахування ОСОБА_1 на рахунок коштів у сумі 16000 грн через платіжну систему LiqPay згідно з договором №447471-КС-001 від 04 лютого 2022 року, карта НОМЕР_1 підтверджується квитанцією від 04 лютого 2022 року №490040431. 
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення – невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до пункту 1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 16000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та правилами надання споживчих кредитів. Строк кредиту: 24 тижні; процентна ставка в день: 1,07874163%, фіксована; комісія за надання кредиту: 2400 грн; загальний розмір наданого кредиту: 16000 грн; термін дії договору: до 22 липня 2022 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 39960 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 7282,29 процентів.
Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачка отримала кредитні кошти за договором №447471-КС-001 від 04 лютого 2022 року в сумі 16000 грн, однак вона належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання та не повернула кредитні кошти у передбачений договором строк. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 16000 грн є обґрунтованими.
Вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування кредитом, колегія суддів виходить з наступного.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 висловила таку правову позицію: «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін – на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.».
Як вбачається з матеріалів справи, пунктами 2.4, 2.7 кредитного договору №447471-КС-001 від 04 лютого 2022 року встановлено, що кредит надається строком на 24 тижні з 04 лютого 2022 року, з обов`язком повернення кредитних коштів, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування ними до 22 липня 2022 року.
Отже, умовами спірного кредитного договору сторони визначили термін (дату) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом – до 22.07.2022.
Також, в пункті 3.2. договору сторони погодили графік погашення заборгованості, який розрахований виходячи з того, що позичальник буде його дотримуватись і сплачувати платежі вчасно та у визначеному розмірі.
При цьому, у графіку вказано, що загальна сума платежів за договором складає 39960 грн., з яких: 16000 грн – загальна сума платежів по кредиту, 21560 грн – загальна сума платежів по процентах, 2400 грн – загальна сума платежів по комісії.
Сторони також погодили, що графік погашення заборгованості розрахований виходячи з того, що позичальник буде його дотримуватись і сплачувати платежі вчасно та у визначеному розмірі.
Однак, відповідачка не сплачувала платежі, зазначені у графіку погашення заборгованості, що відповідно призвело до збільшення суми нарахованих процентів відносно орієнтовної суми, що зазначена у графіку погашення заборгованості, оскільки проценти нараховуються на залишок заборгованості по тілу кредиту.
Відтак, з розрахунку заборгованості слідує, що відповідачці щоденно у період з 04.02.202 по 22.07.2022 (строк дії договору) нараховувалися проценти за процентною ставкою 1,07874163%, всього на загальну суму 29169,40 грн 
З огляду на зазначене, висновки суду першої інстанції про необґрунтованість розміру процентів в сумі 29169,40 грн є помилковими та спростовуються умовами договору. 
Отже, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості за процентами підлягає зміні, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами в розмірі 29169,40 грн. 
Щодо сплати комісії за надання кредиту колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Згідно з частинами першою, другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.
Норми чинного законодавства також закріплюють презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.
Умовами кредитного договору можуть визначатися додаткові (акцесорні) зобов`язання сторін. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору.
Закон України «Про споживче кредитування» визначає право кредитодавця отримувати винагороду за супутні з наданням кредиту послуги, зокрема комісію за обслуговування кредиту, у разі якщо такі послуги дійсно були надані банком позичальнику. Водночас, банкам забороняється встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку. Також на позивача не може бути покладений обов`язок сплачувати платежі, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався.
Загальною підставою визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог закону щодо його дійсності, які встановлені статтею 203 ЦК України. Нікчемним є правочин, недійсність якого прямо встановлена законом.
Умови договору про надання споживчого кредиту, що передбачають здійснення платежів за дії, які не є послугою, або здійснення платежів, які заборонені законом, є нікчемними.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 09 грудня 2019 року у справі №524/5152/15-ц.
Верховний Суд у постанові від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21 зазначив, що якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Умовами договору №447471-КС-001 про надання кредиту від 04 лютого 2022 року встановлено зобов`язання ОСОБА_1 сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту у розмірі 2400 грн, яка нараховуються одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту (пункт 2.5.).
Тобто, у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що пов`язані з наданням кредиту, за які встановлена комісія. Відтак умова кредитного договору про сплату відповідачкою на користь кредитодавця комісії за надання кредиту є нікчемною, відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що сума нарахованої комісії у розмірі 2400 грн не може бути стягнута з відповідачки на користь позивача ТОВ «Бізнес Позика».
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2024 у справі №582/202/22.

Висновки суду апеляційної інстанції 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пунктом 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При пред`явленні позову ТОВ «Бізнес Позика» сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» задоволено на 94,95% (45169,40*100/47569,40), на користь позивача з відповідачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2300,07 грн (2422,40*94,95%).
За подання апеляційної скарги ТОВ «Бізнес Позика» сплатило 3633,60 грн судового збору. Апеляційну скаргу задоволено на 94,95%, а тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідачки судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3450,10 грн (3633,60*94,95%). 
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «бізнес Позика» задовольнити частково.
Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2025 року змінити в частині стягнення процентів та судового збору.
Викласти резолютивну частину рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2025 року в такій редакції:
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 211, м. Київ, код ЄДРПОУ: 41084239) заборгованість за договором про надання кредиту №№447471-КС-001 від 04 лютого 2022 року в розмірі 45169,40 грн, з яких: 16000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 29169,40 грн – заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 211, м. Київ, код ЄДРПОУ: 41084239) судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, в розмірі 2300,07 грн (дві тисячі триста гривень 07 копійок).
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 211, м. Київ, код ЄДРПОУ: 41084239) судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 3450,10 грн (три тисячі чотириста п`ятдесят гривень 10 копійок).
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 23 лютого 2026 року.

Судді Т.В. Спірідонова

Р. С. Гринчук

А. М. Костенко