ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року	справа № 380/24817/25	

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Крутько О.В., розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (далі відповідач), в якому просить суд:
визнати протиправною відмову Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного у звільненні молодшого лейтенанта ОСОБА_1 з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»;
зобов`язати Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного повторно розглянути рапорт молодшого лейтенанта ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та прийняти за результатами розгляду в установленому порядку рішення, з обов`язковим врахуванням висновків суду, наведених в мотивувальній частині судового рішення. 
Аргументи учасників справи.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що реалізуючи визначене нормами чинного законодавства своє право на звільнення, позивач звернувся з рапортом про звільнення з військової служби у зв`язку із сімейними обставинами відповідно до абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-ХІІ, через такі сімейні обставини, як необхідність постійного догляду за своїм батьком - особою з інвалідністю II групи.
Позивач вважає, що він надав відповідачу достатні докази для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за батьком - ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю II групи та відсутності інших членів її сім`ї, які б могли здійснювати такий догляд, вважає, що відмова відповідача у звільненні з військової служби молодшого лейтенанта ОСОБА_1 є протиправною. 
Позивач зазначає, що сестра ОСОБА_1 - ОСОБА_3 постійно з 2019 року проживає в США, є резидентом цієї країни та не в змозі повернутися до України, а тому не може вважатися особою, яка може здійснювати постійний догляд за батьком - ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю II групи.
Відповідач проти позову заперечив, подав відзив на позовну заяву, вказав, що 05.12.2025 Національною академією отримано адвокатський запит щодо звільнення позивача з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за його батьком ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю ІІ групи. До адвокатського запиту було долучено рапорт позивача від 05.12.2025 про звільнення з військової служби. За результатами опрацювання адвокатського запиту заявнику надано відповідь за № 738/18889 від 16.12.2025. Рапорт від 10.12.2025 молодший лейтенант ОСОБА_1 до Національної академії не подавав.
Відповідач звертає увагу, що позивачем не підтверджено необхідність здійснення постійного догляду за батьком ОСОБА_2 . Відповідно до акта перевірки сімейного стану військовослужбовця від 02.12.2025 № 27917, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 (долучено до матеріалів позовної заяви), у батька позивача є донька ОСОБА_3 , котра не є особою з інвалідністю, за станом здоров`я не потребує стороннього догляду, а отже, може здійснювати постійний догляд за батьком.
Обставини справи, встановлені судом.
У вересні 2025 року гр. ОСОБА_1 мобілізований та проходить військову службу на посаді слухача курсів штатного курсу перепідготовки та підвищення кваліфікації Центру підвищення кваліфікації Національної академії Сухопутних військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного, у військовому званні "молодший лейтенант".
05.12.2025 ОСОБА_1 звернувся до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного з рапортом від 05.12.2025 про звільнення з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку необхідністю здійснювати постійний догляд за батьком ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю ІІ групи. 
До рапорту подано копії наступних документів: нотаріально завірена копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 , витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи - ОСОБА_2 (батько) номер витягу 184/25/10521/В, дата прийняття рішення - 20.10.2025 року, номер рішення 184/25/10521/Р; нотаріально завірена копія паспорта ОСОБА_2 ; нотаріально завірена копія довідки про присвоєння ОСОБА_2 ідентифікаційного номера; відомості з реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №205134 від 23.10.2025 року; нотаріально завірена копія паспорта ОСОБА_4 (мати); нотаріально завірена копія Картки фізичної особи - платника податків про надання ОСОБА_4 ідентифікаційного номера; медичний висновок ЛКК № 84 від 06.11.2025 року ОСОБА_4 ; акт перевірки сімейного стану військовослужбовця від 02.12.2025 року; акт обстеження житлових умов від 04.12.2025 року; копія посвідчення на право постійного проживання в США ОСОБА_3 .
Такий рапорт та зазначені документи отримані відповідачем разом з адвокатським запитом представника позивача № 1/12/25 від 05.12.2025. 
За результатами опрацювання адвокатського запиту Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного надала відповідь представнику позивача за № 738/18889 від 16.12.2025, якою повідомлено, що правові підстави для звільнення ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком - ОСОБА_2 - відсутні, оскільки догляд за ОСОБА_2 може здійснювати його дочка, яка не є особою з інвалідністю та за станом здоров`я не потребує стороннього догляду.
Не погодившись з діями відповідача позивач звернувся до суду.
Норми права, що підлягають застосуванню та висновки щодо правозастосування.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.92 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232-XII передбачено зокрема такий вид військової служби, як військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.
За змістом підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-XII (тут і далі - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час проведення мобілізації та дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Відповідно до абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин на підставі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Порядок звільнення з військової служби визначено Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008). 
Відповідно до пункту 12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Пунктом 233 Положення №1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:
підстави звільнення з військової служби;
думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 № 438/16454, відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (із змінами і доповненнями) та Указу Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153 "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція). Згідно з п.14.30 Інструкції під час дії особливого періоду, періоду проведення мобілізації та дії воєнного стану, за наявності підстав для звільнення з військової служби через сімейні обставини або інших поважних причин, визначених абзацами дванадцятим, чотирнадцятим, п`ятнадцятим пункту 2 та абзацами тринадцятим, чотирнадцятим пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовослужбовець особисто, за підпорядкованістю, подає на ім`я командира (начальника) військової частини або керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки за задекларованим / зареєстрованим місцем проживання / перебування особи, за якою здійснює або здійснюватиме постійний догляд, рапорт (заяву) за формою, визначеною у додатку 22 до цієї Інструкції. До рапорту (заяви) додаються документи, що підтверджують право на звільнення (зазначені в підпунктах 22, 25 - 28 пункту 5 додатку 19 до цієї Інструкції), або копії таких документів, засвідчених в установленому порядку.
Після подання військовослужбовцем рапорту (додаток 22 до цієї Інструкції), командир (начальник) військової частини з урахуванням вимог, визначених Порядком організації роботи з рапортами військовослужбовців, зобов`язаний надіслати у триденний строк з дня отримання такого рапорту до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зазначеному у рапорті, запит на перевірку його сімейного стану.
Отже, відповідач після отримання рапорту позивача у триденний строк з дня його отримання повинен був надіслати запит на перевірку сімейного стану військовослужбовця.
Наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 року №531, який набрав чинності 08.08.2024, затверджено Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України (далі - Порядок №531).
Відповідно до пунктів 2 -5 розділу 3 Порядку №531 командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції. Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку
Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку. Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.
Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.
Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).
Пунктом 9 розділу Порядку №531 унормовано, що розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:
1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;
2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
Суд встановив, що відповідач належно не розглянув рапорт позивача, натомість надав лише відповідь на адвокатський запит листом від 16.12.2025, у якому наведені аргументи щодо відсутності підстав для звільнення з військової служби ОСОБА_1 . Разом з тим, відповідач за результатами розгляду рапорту позивача не прийняв жодного рішення щодо звільнення або відмови у звільненні позивача з військової служби. Така поведінка не відповідає вимогам законодавства щодо обов`язку суб`єкта владних повноважень розглянути звернення військовослужбовця по суті та прийняти відповідне рішення з урахуванням усіх наданих документів.
Щодо покликання відповідача на те, що долучені до рапорту документи не підтверджують необхідність здійснення постійного догляду за батьком, то суд враховує, що такі обставини не були підставою для відмови позивачу у задоволенні його вимог щодо звільнення з військової служби згідно відповіді на адвокатський запит представника позивача від 16.12.2025.
Щодо доводів відповідача, що позивач не єдиним членом сім`ї, який може здійснювати догляд за ОСОБА_2 суд враховує таке.
Відповідно до підпункту 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені. Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.
Близькі за змістом положення містить Глава 86 Книги шостої Цивільного кодексу України.
Саме відсутність інших осіб, створює "необхідність" військовослужбовцю постійно доглядати за особою з інвалідністю, що є підставою для звільнення з військової служби.
Отже, для вирішення питання чи має право позивач на звільнення з військової служби з вищенаведеної підстави, необхідно встановити чи є безпосередньо у позивача "необхідність" здійснювати догляд за своїм батьком, який є особою з інвалідністю ІІ групи, та чи може або зобов`язаний в силу Закону окрім нього, хтось такий догляд здійснювати.
Так, згідно частини другої статті 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Відповідно до статті 47 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними.
Згідно статті 172 Сімейного кодексу України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Повнолітні дочка, син мають право звернутися за захистом прав та інтересів непрацездатних, немічних батьків як їх законні представники, без спеціальних на те повноважень.
Згідно матеріалів справи мати ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за висновком №84 від 06.11.2025 року (Форма №080-4/0) про наявність порушення функції організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі та потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Сестра молодшого лейтенанта ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2019 року постійно проживає за кордоном - в Сполучених Штатах Америки (є резидентом країни).
Таким чином, хоча формально існують інші член сім`ї першого ступеня споріднення, їх неможливість здійснювати догляд за батьком є не лише об`єктивною підставою, що унеможливлює виконання такого обов`язку, а й фактичним підтвердженням відсутності інших осіб, спроможних забезпечити необхідний догляд.
Тож відповідачем не доведено, що надані позивачем документи є недостатніми або такими, що не підтверджують наявності у позивача права на звільнення за підпунктом «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-XII. 
Верховний Суд у постанові від 27 лютого 2025 року у справі № 380/16966/24, аналізуючи застосування підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-XII, дійшов висновку, що при вирішенні питання щодо наявності або відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення для здійснення догляду за особою з інвалідністю, вирішальним є не лише формальний факт існування таких осіб, а й їх реальна спроможність забезпечити відповідний догляд; об`єктивна неможливість здійснення догляду (зокрема, у зв`язку з проходженням військової служби) розглядається як підстава, що не спростовує права позивача на звільнення за сімейними обставинами.
Оцінивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що рапорт позивача не розглянуто у встановленому порядку та за результатами розгляду рапорту не прийнято мотивоване рішення, а аргументи відповідача спростовуються матеріалами справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 КАС України.
Керуючись статтями 2, 5, 9, 14, 25, 77, 90, 122, 123, 139, 241 246, 258, 293, 295 296 Кодексу адміністративного судочинства України суд

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Зобов`язати Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного повторно розглянути рапорт молодшого лейтенанта ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (79026, м. Львів, вул. Героїв Майдану, 32, ЄДРПОУ: 08410370) сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Крутько О.В.

Суддя	Крутько Олена Василівна